Справа № 909/848/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.10.2022 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Л. М. Неверовської, секретар судового засідання Л. Я. Андріїв, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Лозовенко Юрія Володимировича, АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Консалтинг", вул.Галицька, буд. 201, кв. 22, м. Івано-Франківськ, 76008,

про стягнення заборгованості у розмірі 28066,44 грн,

за участю:

представники не з`явилися

встановив: фізична особа-підприємець Лозовенко Юрій Володимирович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Консалтинг" про стягнення заборгованості у розмірі 28066,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідні строки для подачі сторонами відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив; запропоновано сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

24.09.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Консалтинг", надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 14932/21).

06.10.2021 від фізичної особи-підприємця Лозовенко Юрія Володимировича до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 15645/21).

Ухвалою від 19.10.2021 суд постановив перейти до розгляду справи № 909/848/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначив підготовче засідання.

В судовому засіданні 26.06.2022, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

03.10.2022 від фізичної особи-підприємця Лозовенко Юрія Володимировича до суду надійшло клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження від 03.10.2022 (вх.№13097/22), в якому просить суд повернути справу на стадію підготовчого провадження, у зв`язку з тим, що після закриття підготовчого провадження у справі, у зв`язку із доводами відповідача про безпідставність позовних вимог з огляду на оплату зі сторони відповідача виконаних позивачем робіт згідно акту виконаних робіт №8 до договору №120-04 від 02.01.2020, та наданням додаткових пояснень по справі, у позивача виникла необхідність долучити до матеріалів справи додаткові докази акти виконаних робіт до договору №120-04 від 02.01.2020 та виписки з особового банківського рахунку фізичної особи-підприємця Лозовенко Юрія Володимировича.

03.10.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Консалтинг" до суду надійшло клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому судовому засіданні вих.№02/10-02 від 02.10.2022 (вх.№13095/22), в якому просить суд повернутися до підготовчого провадження по справі.

В судове засідання 03.10.2022 представники сторін не з`явилися.

Розглянувши подані сторонами клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ейрі проти Ірландії" та "Станєв проти Болгарії". Ця гарантія є одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Претто та інші проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Клінік дез Акація та інші проти Франції" вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст. 11 "Міжнародного пакту про політичні та громадянські права", який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, встановлено, що кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. При цьому частинами 3, 4, 5 ст. 80 ГПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У пункті 25 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 зазначено, що правила, які встановлені у статті 80 ГПК України щодо своєчасності подання доказів кореспондуються з принципом диспозитивності як основної рушійної сили судового провадження, у силу якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

При цьому, суд зазначає, що на стадії розгляду даної справи по суті, при дослідженні судом доказів з метою встановлення фактичних обставин щодо наявності чи відсутності боргу, у суду виникла необхідність встановлення динаміки виникнення боргу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, про те, що необхідним є долучення до матеріалів справи додаткових доказів, що забезпечить повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи.

Разом з тим, суд враховує, що у пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: "Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18". У пункті 4.12 постанови від 16.02.2021 у справі № 922/2115/19 Верховний Суд зазначив: "Суд апеляційної інстанції, посилаючись на частину 3 статті 269 ГПК України, відмовив у прийнятті додаткових доказів, наданих позивачем, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, залишивши при цьому поза увагою, що ТОВ "Азотфострейд" звертався до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями про повернення до стадії підготовчого провадження для подання доказів у зв`язку із обставинами, зазначеними відповідачем у відзиві. Отже висновок суду апеляційної інстанції про неприйняття наданих позивачем доказів на підставі зазначеної норми є передчасним".

З врахуванням наведених правових висновків, Верховний Суд в ухвалі від 22.06.2021 у справі № 923/525/20 також зазначив про те, що місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість повернення до розгляду справи на стадію підготовчого провадження після його закриття, виходячи з фактів неотримання відповідачем копій ухвали від 09.06.2020 про відкриття провадження у справі, ухвали від 15.07.2020 про відкладення розгляду справи, ухвали від 11.08.2020 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, які (ухвали) повернулися до господарського суду, що підтверджується наявними у справі доказами. При цьому господарськими судами було враховано клопотання відповідача про відновлення підготовчого провадження, яке (клопотання) обґрунтовується тим, що про судову справу відповідач дізнався тоді, коли підготовче провадження вже було закрито, що позбавило його можливості надати відзив на позовну заяву та скористатися іншими правами, наданими сторонам на стадії підготовчого провадження.

Отже, відповідно до практики Верховного Суду, яку суд враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Як зазначив представник позивача у клопотанні про повернення на стадію підготовчого провадження, після закриття підготовчого провадження у справі, у зв`язку із доводами відповідача про безпідставність позовних вимог з огляду на оплату зі сторони відповідача виконаних позивачем робіт згідно акту виконаних робіт №8 до договору №120-04 від 02.01.2020, та наданням додаткових пояснень по справі виникла необхідність долучити до матеріалів справи додаткові докази акти виконаних робіт до договору та виписки з банківського рахунку позивача на підтвердження виконаних та оплачених робіт.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження для забезпечення сторонам можливості подання суду доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 181, 182, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі №909/848/21 до стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 234, 235, 255 ГПК України).

Повний текст ухвали підписано 05.10.2022.

Суддя Л.М. Неверовська