номер провадження справи 9/40/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 908/655/22

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНКІ БРАЗЕРЗ" (69035, м.Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11, оф. 7; )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Потіхи Михайла Станіславовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення суми 248 876,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Борисенков В.С.;

від відповідача: Шумейко І.П.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНКІ БРАЗЕРЗ" про стягнення з відповідача: Фізичної особи-підприємця Потіхи Михайла Станіславовича коштів, витрачених на приведення орендованого майна до належного стану, у сумі 248 876,00 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/655/22 (номер провадження 9/40/22), вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 02.06.2022 за клопотанням відповідача постановлено здійснювати розгляд справи № 908/655/22 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 14.06.2022. Ухвалою суду від 14.06.2022 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.07.2022. Ухвалою суду від 14.07.2022 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, закрито підготовче провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 18.08.2022. В судовому засіданні 18.08.2022 оголошено перерву до 15.09.2022, потім - до 19.09.2022.

19.09.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги, які підтримані позивачем в повному обсязі, мотивовані наступним. Відповідно до умов договору суборенди нежитлових кімнат №01-09/2020-ЛД, укладеного сторонами 01.09.2020, позивач (орендар) передав, а відповідач (суборендар) прийняв частину нежитлового приміщення за адресою: Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б. При прийманні майна (приміщення) в суборенду відповідач не мав жодних зауважень щодо його технічного стану, що підтверджується змістом Акту приймання-передавання нежитлових кімнат від 08.01.2021 року. За вказаним Актом Суборендарю разом з орендованим майном також було передано обладнання та інше майно Орендаря. За додатковою угодою від 21.08.2021 сторони дійшли згоди про дострокове припинення чинності договору з 21.08.2021. Згідно Акту приймання-передавання від 21.08.2021 відповідач повернув позивачу із суборенди приміщення, в якому сторонами відображено стан майна та погоджено, що приміщення, яке повертається з суборенди пошкоджено, не перебуває в належному технічному стані та не може використовуватись за призначенням, обладнання знищено та відновленню не підлягає. До Акту від 21.08.2021 приєднано додатки у вигляді фотоматеріалів щодо незадовільного стану орендованого приміщення, який не надавав можливості використовувати його за призначенням. Позивач направив на адресу відповідача вимогу-претензію №1 від 27.08.2021 року, в якій просив виконати умови, передбачені п.п. 3.4., 3.7. та 2.12. Договору суборенди щодо повернення орендованого майна у стані не гіршому, ніж на момент передачі в суборенду, в т.ч. відновлення фасадної частини приміщення. У випадку неможливості самостійного виконання умов Договору, запропоновано сплатити позивачу вартість робіт по відновленню стану орендованого майна. У відповіді на вимогу-претензію відповідач повідомив, що не зміг виконати зобов`язання щодо повернення орендованого майна у стані, не гіршому, ніж на момент передачі в Суборенду внаслідок непереборної сили (форс- мажору), а саме через умисні дії третіх осіб, що спричинили пожежу в орендованому приміщенні 15.08.2021. Згідно Акту про пожежу від 15.08.2021 року, складеного комісією, до складу якої було включено в тому числі інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ЗРУ ГУ ДСНС у Запорізькій області, зафіксовано пожежу, яка виникла 15.08.2021 о 02.12 год. в приміщення кав`ярні «Франс.уа» (орендоване приміщення) в торговому центрі «БОРОДИНСЬКИЙ ТОРГОВИЙ КВАРТАЛ», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б. Разом з тим, згідно пункту 3.4. Договору Суборендар зобов`язався забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, підтримувати орендоване майно в належному технічному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу. Відповідачем допущено порушення господарського зобов`язання, шляхом протиправної бездіяльності, яка полягала у невиконанні покладених на нього обов`язків, відповідачем не виконанні умови пунктів 3.4, 3.7, 2.12 договору, приписи ст. 785 ЦК України. Орендоване приміщення повернуто позивачу із суборенди в неналежному стані, гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та не відновлено фасадну частину орендованого приміщення, у зв`язку з чим позивач вимушений був здійснити приведення орендованого майна до належного стану за власний рахунок. На підтвердження здійснених витрат на відновлення майна позивачем додано до позовної заяви копії договору поставки №2008 від 20.08.2021 року, договору підряду №39/2021 від 25.08.2021 року, договору на послуги відновлення електромереж (сигналізації, відеоспостереження та живлення електроустановок) №3108-2021 від 31.08.2021, договору про надання послуг №190821/1 від 19.08.2021, копії актів виконаних робіт/наданих послуг та платіжних доручень про їх оплату. Загальний розмір витрат, які позивач здійснив для приведення орендованого майна до належного стану, не гіршого, ніж на момент передачі його в оренду, складає 248 876,00 грн. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму коштів, витрачених на приведення орендованого майна до належного стану. Позов обґрунтовано ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610, 612, 759-761, 773,774, 776, 785 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 175, 193, 283, 284 ГК України, умовами договору суборенди. В позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з суми 3733,14 грн. сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., які позивач просив покласти на відповідача.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві, зазначивши зокрема про наступне. 15.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про подію, що сталась 15.08.2021, були внесені за № 0001293 за правовою кваліфікацією - ч.2 ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу). 15.08.2021 Запорізьким районним управлінням Головного управління ДСНС України у Запорізькій області було складено звіт і довідку про пожежу. Згідно з актом про пожежу від 15.08.2021 причиною пожежі є занесення стороннього джерела запалювання ззовні (підпал). Відповідач вважає безпідставними твердження позивача про порушення відповідачем умов договору, адже ним виконувались обов`язки щодо збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, підтримання орендованого майна в належному технічному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу. Пожежа 15.08.2021 була викликана не діями чи бездіяльністю відповідача, а протиправними діями третіх осіб - підпалом, який є надзвичайною і невідворотною обставиною, яку не можна було передбачити, та якій не можна було запобігти. Прямим наслідком протиправних дій третіх осіб (підпалу) стала пожежа, яка об`єктивно унеможливила як повернення орендованого приміщення позивачу в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, так унеможливила і відновлення фасадної частини орендованого приміщення після закінчення дії договору. Фасад було знищено пожежею та відновленню не підлягає, про що свідчить акт від 21.08.2021, копія якого додана позивачем до позовної заяви. Таким чином, відповідач дотримувався правил пожежної безпеки, не допускав їх порушення, а пожежа перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з діями третіх осіб, які вчинили підпал, а не з будь-якими діями чи бездіяльністю відповідача. Шкода потерпілим (як власнику майна, так і відповідачу, як власнику речей, які знаходились всередині майна) була заподіяна саме діями особи (осіб), що вчинила (вчинили) підпал. Сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати від 07.09.2021 № 2300-21-0756 підтверджено наявність обставин непереборної сили, які унеможливили виконання відповідачем обов`язків, передбачених пунктами 2.12, 3.7 договору. Підстав для стягнення з відповідача коштів витрачених на приведення орендованого майна до належного стану немає. Статтею 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 772 ЦК України покладає ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження речі на наймача лише в тому випадку, коли наймач затримав повернення речі наймодавцеві. Аналогічне положення є і в пункті 8.7 договору суборенди № 01-09/2020-ЛД від 01.09.2020. Договором суборенди на відповідача не покладався обов`язок страхувати об`єкт суборенди на випадок протиправних дій третіх осіб щодо його підпалу. На підставі викладеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду від позивача, зазначено наступне. Відповідач уклавши з позивачем договір добровільно взяв на себе певні зобов`язання, які повинен був виконувати в силу приписів статті 629 ЦК України, з урахуванням засад добросовісності, розумності та справедливості. Вказані обов`язки відповідач взяв на себе задовго до того, як на об`єкті суборенди сталась пожежа. Передбачений пунктом 2.12. Договору обов`язок Відповідача був обумовлений зокрема тим, що відповідач ще за рік до пожежі, яка сталась 15.08.2021 року, змінив фасадну частину приміщення, а отже з припиненням дії Договору зобов`язався відновити її до первинного стану. Відповідач міг відвернути настання обставин непереборної сили, в т.ч., пожежі, вживши на виконання умов Договору, зокрема пункту 3.4., заходи направлені на унеможливлення пошкодження та псування орендованого майна внаслідок протиправних дій третіх осіб або мінімізувати розмір можливої шкоди, завданої такими діями. Відповідач таких заходів не вживав, що призвело до пошкодження орендованого майна. Разом з тим, позовні вимоги позивача не є вимогами про відшкодування збитків, завданих пожежею, настання якої на думку позивача допустив відповідач, який вчинив бездіяльність не виконавши власні зобов`язання, передбачені пунктом 3.4. Договору. Позовними вимогами, що розглядаються судом в цій справі є вимога про компенсацію грошових коштів, витрачених позивачем, у зв`язку з безпідставним невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, передбачених пунктами 2.12. та 3.7. Договору. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він з 21.08.2021 року (дата розірвання Договору), не мав можливості з об`єктивних причин, що не залежали від нього, виконати умови пунктів 2.12. та 3.7. Договору, тобто на підтвердження існування обставин, які унеможливили виконання ним умов зазначених пунктів Договору. Сертифікат №2300-21-0756 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), не є належним доказом того, що відповідач не міг виконати взяті на себе зобов`язання за Договором в частині саме повернення позивачу об`єкту суборенди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а також відновлення фасадної частини орендованого приміщення шляхом встановлення нових елементів фасаду або відновлення (ремонту) існуючих елементів фасаду.

У своєму запереченні на відповідь на відзив відповідач вказав про наступне. Пожежа, яка сталася на об`єкті суборенди внаслідок дій третіх осіб, привела об`єкт суборенди у непридатний для використання стан, а фасад - був знищений і став таким, що не підлягає відновленню. Відтак зобов`язання відновити фасад та повернути об`єкт оренди саме в належному стані, внаслідок пожежі виконати неможливо. На момент пожежі, майно перебувало в належному технічному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, обстановка на об`єкті суборенди контролювалася камерою відеоспостереження, доступ до об`єкта суборенди для сторонніх осіб було виключено. За пожежу та її наслідки несе відповідальність не сторона договору, а особа, що вчинила підпал. Тому зобов`язання відповідача за пунктами 2.12 і 3.7 договору припинилися неможливістю їх виконання. Самі по собі обставини непереборної сили вже є такими, яких неможливо відвернути, тому твердження про те, що відповідач міг відвернути підпал, є хибними. Сертифікат Запорізької торгово-промислової палати, разом з іншими доказами є належними і допустимими доказами, що підтверджують неможливість виконання відповідачем зобов`язань за пунктами 2.12 та 3.7 Договору, на невиконанні яких наполягає позивач у позовній заяві, внаслідок настання обставин непереборної сили. Стосовно доводів позивача про те, що предметом позову є нібито не стягнення збитків, а вимога про компенсацію витрачених позивачем грошових коштів, то фактично під цим формулюванням позивачем приховано позовну вимогу про відшкодування збитків, виходячи з визначення збитків, яке міститься у п.1 ч.2 ст.22 ЦК України. При цьому позивач не врахував, що збитки підлягають відшкодуванню особами, які ці збитки заподіяли (ч.1 ст.1166 ЦК України), а не відповідачем. Позивач не позбавлений можливості заявити цивільний позов у кримінальному провадженні № 0001293 після встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Суборендар не є належним відповідачем за цими позовними вимогами, адже не несе відповідальності за виникнення пожежі та спричинені нею наслідки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНКІ БРАЗЕРЗ" (Орендар, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Потіхою Михайлом Станіславовичем (Суборендар, відповідач у справі) був укладений договір суборенди нежитлових кімнат № 01-09/2020-ЛД.

Договір укладено строком з 01.09.2020 до 31.08.2022 включно (п. 8.1).

Додатковою угодою від 31.10.2020 у зв`язку з завершенням будівельних робіт внесено зміни до п. 1.1. до договору суборенди та викладено його у наступній редакції «Орендар передає, а Суборендарю приймає в строкове платне користування визначене майно: частину нежитлового приміщення Б площею 15,1 кв.м (далі - майно/приміщення), розміщене за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б». Доповнено договір п. 2.12: «Суборендар зобов`язується після закінчення дії договору відновити фасадну частину орендованого приміщення шляхом встановлення нових елементів фасаду або відновлення (ремонту) існуючих елементів фасаду».

Згідно з підписаним Актом приймання-передавання нежитлових кімнат від 08.01.2021 сторони підтвердили, що Орендар передав, а Суборендар прийняв вищезазначене майно без зауважень до технічного стану приміщень. Разом з майном за цим актом Орендар також передав Суборендарю обладнання та інше майно Орендаря згідно з наведеним в акті переліком.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2021 комісією, до якої в тому числі входили головний інспектор відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ЗРУ ГУ ДСНС у Запорізькій області, слідчий СВ ЗРУП ГУНП, директор ТОВ «Бородинський торговий квартал», ФОП Потіха М.С., складено Акт про пожежу, що виникла 15.08.2021 орієнтовно о 02 год. 12 хв. на об`єкті: торговий центр ТОВ «Бородинський торговий квартал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б; місце виникнення пожежі: приміщення кав`ярні «Франс.уа», суборендар - ФОП Потіха М.С.

В даному акті зафіксовано, що пожежею знищено: фасад будівлі торгового центру, вхідні двері, скляна вітрина, склопакети тамбуру, кондиціонер, електромережа, лічильник, гіпсокартоні перегородки, стеля «Армстронг», зовнішні рекламні вивіски, торгове обладнання (3 холодильники, кавомашина, 2 печі, гриль, кавомолка, витяжка), меблі, харчова продукція; пожежею пошкоджено: закопчено стіни та стелю всіх приміщень торгового центру, камери відеоспостереження та інш. Причина пожежі: занесення стороннього джерела запалювання зовні (підпал).

Запорізьким районним управлінням Головного управління ДСНС України у Запорізькій області було складено Звіт про причину виникнення пожежі 15.08.2021 в торгівельному центрі «Бородинський квартал» за адресою: Дніпровський район, Ладозька, 13б. Місце виникнення пожежі - приміщення кав`ярні «Франс.уа», суборендар - ФОП Потіха М.С.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2021 о 9:14:59 було внесено запис про реєстрацію кримінального провадження №0001293 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 194 КК України (щодо події (підпалу), яка сталась 15.08.2021).

21.08.2021 сторонами підписано Додаткову угоду до Договору суборенди нежитлових кімнат №01-09/2020-ЛД від 01.09.2020, відповідно до якої сторони дійшли взаємної згоди достроково припинити чинність Договору, починаючи з 21.08.2021 року.

За Актом приймання-передавання нежитлових кімнат від 21.08.2021 Суборендар повернув Орендарю із суборенди частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б. В акті вказано, що приміщення перебуває в наступному стані: знищено фасад із вхідними дверима та рекламною конструкцією, знищені всі перегородки скляні та алюмінієві, знищені внутрішні скляні двері разом із ручками, плитка керамічна на підлозі потребує заміни, знищені світильники стельові світлодіодні, знищений кондиціонер, знищена проводка електрична, пошкоджена штукатурка та фарбування 16 кв.м. стіни; металеві конструкції на стелі потребують перефарбування, знищено обладнання для відеоспостереження, в т.ч. камери спостереження, приміщення потребує проведення клінінгових робіт тощо. Зазначено, що приміщення, яке повертається з суборенди не перебуває в належному стані та за технічним станом не може використовуватись за призначенням.

Також в акті відображено стан обладнання, яке передавалось Суборендарю в суборенду з приміщенням за Актом приймання-передавання нежитлових кімнат від 08.01.2021 року до договору суборенди, а саме: знищені та відновленню не підлягають - фасад з дверима, перегородки (скло, алюмін.), двері (скло), замки та ключи, перегородки внутрішні (скло), світильники світлодіодні, кондиціювання, електрика.

Додатками до даного акту є фотоматеріали приміщення із відображенням стану майна, що повертається із суборенди.

Позивач направив на адресу відповідача Вимогу-претензію за вих. № 27 від 27.08.2021, відповідно до якої просив протягом 7 (семи) днів з дати отримання цієї вимоги виконати умови договору суборенди, а саме: п.п. 3.4., 3.7. та 2.12. Договору щодо повернення орендованого майна у стані не гіршому, ніж на момент передачі в Суборенду, в т.ч. відновлення фасадної частини приміщення. У випадку неможливості самостійного виконання умов Договору, запропоновано сплатити ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРЗ» вартість робіт по відновленню орендованого майна у розмірі 345696,00 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок позивача.

У відповіді від 01.09.2021 на зазначену вимогу-претензію позивача ФОП Потіха М.С. повідомив про неможливість виконання зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, а саме: умисного пошкодження 15.08.2021 частини приміщення в торговому центрі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б, невстановленими особами, шляхом підпалу, за фактом якого відкрито кримінальне провадження. До відповіді додано засвідчені копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2021 та Акту про пожежу від 15.08.2021.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРЗ» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з відповідача: Фізичної особи-підприємця Потіхи Михайла Станіславовича суми 248876,00 грн. коштів, витрачених на приведення орендованого майна до належного стану, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/655/22.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, заслухавши сторін та оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на наступних підставах.

За змістом ч. 1 ст. 12, ст. 15, ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Право на обрання певного способу захисту порушеного права належить позивачу і обмежується лише у випадках, прямо передбачених законом.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 08.06.2021 у справі № 662/397/15-ц зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (пункти 6.56 - 6.58) зазначено наступне.

«У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «jura novit curia».»

Зазначений принцип застосовує Європейський суд з прав людини. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що саме суд відповідальний за юридичну кваліфікацію обставин справи.

Верховний Суд безпосередньо послався на нього у багатьох постановах в результаті чого сформувалась стала судова практика з зазначеного питання, що полягає у наступному.

Діючи в межах позовних вимог, саме суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню.

При цьому неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні правові приписи.

Позовними вимогами, що розглядаються судом в даній справі № 908/655/22 є вимога про компенсацію грошових коштів, витрачених позивачем для приведення орендованого майна до належного стану, не гіршого, ніж на момент передачі його в оренду, в загальному розмірі 248 876,00 грн. Позов обґрунтовано ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610, 612, 759-761, 773,774, 776, 785 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 175, 193, 283, 284 ГК України

Поняття зобов`язання визначено у статті 509 ЦК України, а саме: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визначаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1, 2 ст.14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

З положень статті 774 ЦК України слідує, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до приписів ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до пункту 3.4. укладеного сторонами Договору суборенди встановлено, що Суборендар зобов`язується забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, підтримувати орендоване майно в належному технічному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу.

В пункті 2.12. Договору (згідно з додатковою угодою від 31.10.2020) передбачено, що Суборендар зобов`язується після закінчення дії договору відновити фасадну частину орендованого приміщення шляхом встановлення нових елементів фасаду або відновлення (ремонту) існуючих елементів фасаду.

Згідно з п. 3.7. Договору, Суборендар зобов`язується у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендарю, орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендарю всі збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Суборендаря.

Отже відповідно до змісту вищезазначених умов договору та приписів законодавства обов`язок Суборендаря у разі припинення договору повернути Орендарю орендоване Майно в належному стані кореспондується із відповідним правом Орендаря вимагати виконання саме цього обов`язку в натурі, тобто повернення майна в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а також відновлення фасадної частини орендованого приміщення.

Згідно з п. 8.6 договору суборенди у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається Суборендарем Орендарю.

Як слідує із досліджених судом матеріалів справи, сторонами підписано Додаткову угоду від 21.08.2021 про дострокове припинення Договору суборенди нежитлових кімнат №01-09/2020-ЛД від 01.09.2020, починаючи з 21.08.2021 року. В той же день за Актом приймання-передавання нежитлових кімнат від 21.08.2021 Суборендар повернув Орендарю із суборенди частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б.

В акті приймання-передавання відображено, що приміщення, яке повертається з суборенди не перебуває в належному стані та за технічним станом не може використовуватись за призначенням; зазначено, що зовнішні конструкції (в тому числі фасад з дверима) та внутрішні конструкції приміщення знищені, його оздоблення пошкоджено та потребує відновлювальних робіт (заміни), приміщення потребує проведення клінінгових робіт, обладнання знищено та відновленню не підлягає.

Таким чином Орендар прийняв приміщення із суборенди в неналежному стані, без зазначення при цьому у акті відповідних причин, що призвели до знищення та пошкодження цього майна та обладнання, і після цього направив відповідачу вимогу-претензію за вих.№27 від 27.08.2021, з вимогою виконати умови п.п. 3.4., 3.7. та 2.12. Договору суборенди щодо повернення орендованого майна у стані не гіршому, ніж на момент передачі в суборенду.

Разом із тим, матеріали справи свідчать, що 15.08.2021 в вищезазначеному приміщенні відбулась пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 15.08.2021, Звітом Запорізького районного управління Головного управління ДСНС України у Запорізькій області від 15.08.2021 про причини пожежі, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2021 про реєстрацію кримінального провадження за №0001293, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до Звіту про причину виникнення пожежі 15.08.2021 в торгівельному центрі «Бородинський квартал» за адресою: Дніпровський район, Ладозька, 13б. Місце виникнення пожежі - приміщення кав`ярні «Франс.уа», суборендар - ФОП Потіха М.С., складеного Запорізьким районним управлінням Головного управління ДСНС України у Запорізькій області зазначено, зокрема, наступне: в «осередку» пожежі не виявлено речовин і матеріалів схильних до самозаймання; на момент виникнення пожежі всі приміщення торгового центру були зачинені, людей не було, тому версію стосовно необережного поводження з вогнем можна виключити. Окрім того, фасад будівлі обладнано камерами відеоспостереження, подію було зафіксовано. Із записів камер було встановлено, що 2 невідомі особи підійшли до приміщення кав`ярні. Одна особа важким предметом, ймовірно цеглиною, розбила скляну вітрину кав`ярні, після чого інша особа закинула невідому ємність із запалювальною сумішшю в приміщення кав`ярні, внаслідок чого виникла пожежа. За висновком Звіту ймовірною причиною пожежі, яка виникла 15 серпня 2021 за адресою: Дніпровський район, вул. Ладозька, 13б, є занесення стороннього джерела запалювання ззовні (підпал).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2021 о 9:14:59 було внесено запис про реєстрацію кримінального провадження №0001293, за повідомленням, що надійшло до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про пожежу у приміщенні кафе «Франс.уа» за адресою: м. Запоріжжя, вул.Ладозька, 13Б. По камерам відеоспостереження було виявлено, що двоє невідомих осіб 15.08.2021 о 02:11 год. підійшли до кофейні кафе «Франс.уа», кинули палаючі пляшки з невідомою речовиною в бік кофейні, внаслідок чого сталося возгоряння. В результаті пошкоджено майно приміщення кафе, заподіяно матеріальні збитки власнику приміщення та пошкоджено майно гр. Потіхи М.С . Подію перекваліфіковано з пожежа на умисне пошкодження майна (ст. 194 ч. 2 КК України).

В судовому засіданні судом також оглянуто відеозапис події підпалу об`єкта оренди, який наданий відповідачем до відзиву на оптичному носії (диск).

У відповіді від 01.09.2021 на вимогу-претензію позивача щодо виконання п.п. 3.4., 3.7. та 2.12. умов Договору суборенди щодо повернення майна у стані не гіршому, ніж на момент передачі в Суборенду, відповідач повідомив про неможливість виконання зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, а саме: умисного пошкодження 15.08.2021 частини приміщення в торговому центрі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 13Б, невстановленими особами, шляхом підпалу, за фактом якого відкрито кримінальне провадження.

Як зазначив позивач він здійснив приведення орендованого майна до належного стану за власний рахунок та завернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів, витрачених на приведення орендованого майна до належного стану. При цьому позивач наголошував (у відповіді на відзив), що позовні вимоги не є вимогами про відшкодування збитків. За твердженням позивача, відповідачем допущено порушення господарського зобов`язання шляхом протиправної бездіяльності, яка полягала у невиконанні покладених на нього обов`язків, відповідачем не виконанні умови пунктів 3.4, 3.7, 2.12 договору, приписів ст. 785 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Із змісту ст.ст. 216, 217 ГК України також слідує, що збитки є одним із видів господарських санкцій, тобто, заходів впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Склад збитків встановлено у ст. 225 ГК України: до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивач невірно визначив правову природу заявлених до стягнення грошових коштів, які по суті є збитками - витратами, здійсненими позивачем у зв`язку зі знищенням/пошкодженням майна для його відновлення (реальні збитки).

Невірне визначення позивачем правової природи грошових коштів, які він просить стягнути, не є підставою для відмови в позові, разом із тим суд враховує наступне.

Відповідно до змісту п. 3.7. Договору суборенди встановлено, що Суборендар зобов`язується відшкодувати Орендарю всі збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Суборендаря.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно з ч.2 ст.218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до змісту ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Вищевказана норма закону відносить до форс-мажорних обставин, зокрема, протиправні дії третіх осіб, а також пожежу.

Згідно з частиною першою ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Запорізькою торгово-промисловою палатою 07.09.2021 видано ФОП Потісі М.С. Сертифікат № 2300-21-0756, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): пожежа; протиправні дії третіх осіб, які є обставинами непереборної сили щодо обов`язків, передбачених пунктами 3.7 та 2.12 Договору суборенди нежитлових кімнат №01-09/2020-ЛД від 01.09.2020, укладеним з ТОВ «Манкі Бразерз».

Таким чином Сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати від 07.09.2021 №2300-21-0756 підтверджено наявність обставин непереборної сили, які унеможливили виконання відповідачем відповідних обов`язків, передбачених пунктами 2.12, 3.7 договору та, відповідно, звільняють його від відповідальності за порушення господарського зобов`язання у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пожежа, яка сталась 15.08.2021, була викликана не діями чи бездіяльністю відповідача, а протиправними діями третіх осіб внаслідок підпалу, що є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Прямим наслідком протиправних дій третіх осіб (підпалу) стала пожежа, яка об`єктивно унеможливила як повернення орендованого приміщення позивачу в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, так унеможливила і відновлення фасадної частини орендованого приміщення після припинення дії договору, адже фасад був знищений пожежею та відновленню не підлягав, що було засвідчено сторонами в Акті приймання-передавання від 21.08.2021.

Таким чином, шкода була заподіяна саме діями особи (осіб), що вчинила (вчинили) підпал, а не діями самого відповідача.

При цьому, доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення може бути обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні.

На підставі всього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що підстави для стягнення з відповідача коштів, витрачених на приведення орендованого майна до належного стану, відсутні, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, в тому числі витрати позивача на сплату судового збору та професійну правничу допомогу, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва