ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року Справа № 902/346/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Зінченко А.А. - адвокат (в режимі відеоконференції);

відповідача - Горобець Д.Г. - адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20 липня 2022 року (повний текст складено 25.07.2022) у справі №902/346/21 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго"

про стягнення 936 798,58 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 20 липня 2022 року у справі № 902/346/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" №б/н від 12.07.2022 (вх. № 01-34/5701/22 від 13.07.2022) про визнання наказу від 04.08.2021 у справі № 902/346/21 таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Вінницької області від 04.08.2021 у справі №902/346/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 936 072 грн 35 коп. - боргу за надані послуги; 726 грн 23 коп. пені та 14 051 грн 98 коп. - витрат на сплату судового збору - таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ "АЕУ ЕНЕРГО" про визнання наказу від 04.08.2021 у справі № 902/346/21 таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20 липня 2022 року у справі №902/346/21. Призначено справу №902/346/21 до розгляду на 15 вересня 2022 року об 12:30 год.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Вінницької області від 06.07.2021 у справі №902/346/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ Енерго" про стягнення 936 798,58 грн задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 936 072 грн 35 коп. - боргу за надані послуги, 726 грн. 23 коп. пені та 14 051 грн 98 коп. - витрат на сплату судового збору.

04.08.2021 на виконання вказаного рішення Господарським судом Вінницької області видано відповідний наказ.

12.07.2022 на електронну адресу місцевого господарського суду від ТОВ "АЕУ ЕНЕРГО" надійшла заява про визнання наказу суду від 04.08.2021 у справі №902/346/21 таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява обгрунтована тим, що ТОВ "АЕУ ЕНЕРГО" було добровільно виконано наказ та сплачено на користь ТОВ "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" 726,23 грн пені та 14 051,98 грн судового збору, що відповідає сумам, зазначеним у наказі від 04.08.2021.

Також заявник вказує на те, що починаючи з 01.04.2021 (після відкриття провадження у справі) відповідачем (боржником) було сплачено позивачу (стягувачу) 1 735 917,31 грн боргу за договором №4 технічного обслуговування та ремонтних робіт газозбірної системи від 01.10.2015, який був предметом спору у справі №902/346/21. Крім того, звертає увагу суду на те, що рішенням суду від 06.07.2021 стягнуто з відповідача 936 072,35 грн основного боргу, тобто відповідачем не лише погашено борг у справі, а й сплачено 799 844,96 грн додатково.

На підтвердження наведених обставин відповідачем (боржником) надано копії платіжних доручень № 2321 від 01.04.2021, № 2350 від 26.04.2021, № 2386 від 17.05.2021, № 2577 від 13.10.2021 № 2585 від 26.10.2021, № 2613 від 17.11.2021, № 2834 від 27.06.2022 та № 2835 від 27.06.2022.

Місцевий господарський суд, розглянувши вищевказану заяву, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.3 ГПК України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

В силу приписів ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.

Згідно з ч.2 ст.328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №910/9026/13 від 12.10.2018, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Таким чином, вичерпними підставами для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, є: помилкова видача наказу судом; відсутність у боржника обов`язку повністю або частково у зв`язку з добровільним виконанням ним або іншою особою; інші причини.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 4.3. договору №4 від 01.10.2015 технічного обслуговування та ремонтних робіт газозбірної системи, заборгованість за яким була предметом спору у даній справі, визначено, що кошти за надання послуг за договором замовник (відповідач) перераховує на поточний рахунок виконавця (позивача).

Колегією суддів встановлено, що наданими відповідачем (боржником) копіями платіжних доручень підтверджується виконання ним обов`язку, визначеного договором та констатованого у рішенні суду від 06.07.2021, а відтак зобов`язання в сумі 936 072,35 грн боргу за надані послуги, які ухвалено до стягнення у рішенні суду від 06.07.2021, є припиненим в силу їх виконання.

Разом з тим колегією суддів не беруться до уваги доводи позивача (стягувача), що в призначенні платежу не було зазначено, що перераховані кошти направляються на виконання рішення суду, оскільки договір не припинив свою дію, а залишався чинним як на день ухвалення рішення суду, так і на день розгляду заяви відповідача.

Також безпідставними є доводи скаржника, що кошти в сумі 1 735 917,31 грн зараховувались відповідно до умов договору в рахунок погашення нарахованих штрафних санкцій, а решта суми була зарахована в рахунок оплати наданих поточних послуг, оскільки такі штрафні санкції не були предметом спору у справі №902/346/21. Крім того, зміст пояснень позивача (стягувача) не містить обґрунтованого розрахунку штрафних санкцій та поточних платежів, з зазначенням періоду їх нарахування, перебігу та погашення.

Позивач, заперечуючи погашення боргу відповідачем, в порушення ст.74 ГПК України, не надав ні суду першої інтсанції, ні апеляційному суду як доказів нарахування пені (конкретні суми) поза межами предмету спору у справі №902/346/21, так і надання послуг згідно договору №4 у період після відкриття провадження у даній справі.

Окремо колегія суддів бере до уваги те, що відповідно до наданих відповідачем (боржником) копій платіжних доручень № 2834 від 27.06.2022 та № 2835 від 27.06.2022 останнім сплачено пеню та судовий збір за наказом Господарського суду Вінницької області від 04.08.2021. При цьому, копії платіжних доручень №2321 від 01.04.2021, №2350 від 26.04.2021, №2386 від 17.05.2021, №2577 від 13.10.2021, №2585 від 26.10.2021, №2613 від 17.11.2021 містять призначення платежу: оплата згідно договору №4 від 01.10.2015, у тому числі ПДВ.

Слід зазначити, що черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням визначає стаття 534 ЦК України, відповідно до якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

- у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Можливість застосування ст.534 ЦК України ставиться в залежність від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст.534 ЦПК України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст.534 ЦК України.

Правовою підставою для даного висновку є Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (п.3.8), затверджена постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 №22, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Оскільки у вищезазначених платіжних дорученнях реквізит "Призначення платежу" не містить повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснювалося перерахування коштів позивачу (стягувачу), відповідачем (боржником) призначення платежу чітко визначено не було, оскільки вказувалось як загальна підстава: "згідно договору №4 від 01.10.2015", і у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 04.08.2021 по справі №902/346/21, то у даному випадку розподіл коштів може здійснюватись саме відповідно до ст.534 ЦК України, а не у спосіб, вказаний позивачем (стягувачем) в поясненнях.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачем (боржником) здійснено погашення основного боргу, пені та сплачено судовий збір за наказом Господарського суду Вінницької області від 04.01.2022 у справі №922/2783/21 у добровільному порядку, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕУ ЕНЕРГО" та визнання наказу Господарського суду Вінницької області від 04.08.2021 у справі №902/346/21 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Альтернативні енергосистеми та технології захисту навколишнього природного середовища" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20 липня 2022 року у справі №902/346/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

4. Справу №902/346/21 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "26" вересня 2022 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.