ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022м. ХарківСправа № 922/200/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
до Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 Фізична особа-підприємець Решетов Віктор Андрійович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича грошові кошти в розмірі 414 054,74 грн., що складаються з суми основного боргу в розмірі 400 448,90 грн., пені в розмірі 11 628,44 грн., відсотків річних у розмірі 1 977,40 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу товару №121105 від 11.05.2021 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.01.2022 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича (вх.№200/22 від 21.01.2022) залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме: надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (6 210,82 грн.) в оригіналі.

03.02.2022 на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 24.01.2022 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№2603 від 03.02.2022) разом із доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.02.2022 прийнято позовну заяву (вх.№200/22 від 21.01.2022) Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича до Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №922/200/22. Вирышено, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на "02" березня 2022 року. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст. 167 ГПК України. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Запропоновано учасникам справи забезпечити участь у судовому засіданні компетентного представника з документами, що посвідчують його особу та повноваження. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Підготовче засідання у справі, призначене на 02.03.2022, не відбулося у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану в Україні.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2022 відкладено розгляд справи №922/200/22. Запропоновано усім учасникам справи, виходячи з поточної ситуації, разом з заявами по суті справи направити в суд і іншим учасникам справи свої пропозиції щодо дати призначення судового засідання та можливості їх участі у розгляді справи в режимі відеоконференції. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку. Встановлено, про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи повідомити додатково відповідною ухвалою. З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендовано у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці представників учасників справи подавати до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності за наявними матеріалами в порядку ч.3 ст.196 ГПК України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.07.2022 підготовче засідання у справі №922/200/22 призначено на 03 серпня 2022 року. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання відповідно до ч.3 ст.196 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до вимог статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи положення ст.202 ГПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (заяви) по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку. Зазначено, учасникам справи необхідно письмово повідомити суд про оптимальний для них спосіб отримання інформації щодо розгляду справи.

11.07.2022 на електронну скриньку Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява (вх.№6437 від 11.07.2022) про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.08.2022 підготовче засідання відкладено на 24 серпня 2022 року. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання відповідно до ч.3 ст.196 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до вимог статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи положення ст.202 ГПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (заяви) по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку. Визначено, що учасникам справи необхідно письмово повідомити суд про оптимальний для них спосіб отримання інформації щодо розгляду справи.

10.08.2022 на електронну скриньку Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява (вх.№8093 від 10.08.2022) про розгляд справи за його відсутності.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням начальника обласної військової адміністрації Харківської обласної державної адміністрації "Про внесення змін до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 24 лютого 2022 року №2 В" (зі змінами) №131 В від 19 серпня 2022 року запроваджено комендантську годину у період з 23 серпня 2022 року 19:00 до 25 серпня 2022 року 07:00.

У зв`язку із чим, усі судові засідання, які призначені на 24 серпня 2022 року, було знято з розгляду. Відповідне повідомлення розміщено на офіційній сторінці Господарського суду Харківської області.

На підставі вищезазначеного, підготовче засідання у справі №922/200/22, призначене на 24.08.2022, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.08.2022 повідомлено сторін, що наступне підготовче засідання у справі призначено на 31.08.2022.

31.08.2022 на електронну скриньку Господарського суду Харківської області від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№8931 від 31.08.2022) про приєднання доказів виконання зобов`язань разом із квитанцією про сплату боргу у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21 вересня 2022 року о 11:30. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання відповідно до ч.3 ст.196 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до вимог статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи положення ст.202 ГПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (заяви) по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку. Визначено, що учасникам справи необхідно письмово повідомити суд про оптимальний для них спосіб отримання інформації щодо розгляду справи.

21.09.2022 на електронну скриньку Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява (вх.№10381 від 21.09.2022), в якій просив суд розглядати справу №922/200/22 за його відсутності, задовольнити позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича до Фізичної особи-підприємця Шпота Ігоря Миколайовича про стягнення заборгованості в повному обсязі та долучити до матеріалів справи виписку з рахунку ФОП Решетов В.А. від 20.09.2022. Повідомив, що 30 серпня 2022 року відповідачем лише частково погашено суму боргу в розмірі 30 000,00 грн., що у відповідності до курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» (37,57 грн.) є еквівалентом 798,50 доларів.

Представник позивача в судове засідання 21.09.2022 не з`явився. При цьому, позивач неодноразово звертався до суду із заявою про розгляд цієї справи без його участі та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Також, як вбачається із КП "Діловодство спеціалізованого суду", представник відповідача зареєстрований в системі "Електронний Суд", а отже ухвали суду про відкладення підготовчого засідання та про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті ним було отримано автоматично.

Зокрема, згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала про закриття підготовчого" від 31.08.2022 по справі №922/200/22 було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 02.09.2022 об 10:14.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Так, відповідно до частини 1 статті 195 ГПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Згідно ч.2 ст.195 ГПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Через постійні обстріли міста Харкова ворожими військами будівля, у якій розміщується Господарський суд Харківської області, зазнала пошкоджень, а приміщення суду зазнали часткових руйнувань. З моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не міг забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому був вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у Господарському суді Харківської області було встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Слід зазначити, що суд повинен дотримуватися принципу змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені статями 7, 13 ГПК України, а отже повинен вживати всіх заходів щодо забезпечення учасникам судового процесу рівних процесуальних прав, не позбавляючи їх можливості взяти участь у судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Авторії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України", no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, "Папазова та інші проти України", no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року).

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашингдейн проти Великої Британії").

З огляду на запровадження на території України воєнного стану, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, а також враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ч.1 ст.195 ГПК України.

Так, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 21.09.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

11.05.2021 між Фізичною особою-підприємцем Решетовим Віктором Андрійовичем (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Шпота Ігорем Миколайовичем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу товару №121105 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. договору, на умовах даного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити бувшу у вжитку систему ультразвукову діагностичну з TUS А500 (APLIO 500), 2013 року випуску, з чотирма датчиками (далі - товар), за ціною, зазначеною в пункті 1.2. цього Договору.

Ціна товару встановлюється виходячи з еквіваленту 27 500,00 доларів США. Ціна товару за цим Договором виражається в гривні. Розмір ціни товару в гривні визначається в порядку, встановленому п.3.4. цього Договору (п.1.2.Договору).

Право власності на товар у покупця виникає в момент повної оплати товару (п.1.3.Договору).

Товар, що закуповується покупцем, є придатним для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, в тому числі для діагностики легень (п.1.4.Договору).

Згідно з п.2.1. п.п.2.1.1. Договору продавець зобов`язаний доставити, встановити і ввести в експлуатацію товар не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання цього Договору.

Згідно з п.2.2. Договору покупець зобов`язаний, зокрема, прийняти товар і розрахуватися за нього в порядку, передбаченому розділом 3 даного Договору; перевірити комплектність товару в присутності представників продавця; своєчасно створити всі необхідні умови для проведення продавцем робіт із встановлення та введення товару в експлуатацію, а саме: узгодити з продавцем дату встановлення та введення в експлуатацію товару відповідно до п.2.3. цього Договору.

Продавець має право не пізніше, ніж за 2 (два) робочих дні до дати поставки товару повідомити покупця найбільш швидким або доступним способом (телефон, факс, електронна пошта, особисто, поштовим відправленням листа, тощо) про необхідність прийняти товар, а покупець в даному випадку зобов`язується створити всі необхідні умови для проведення продавцем робіт із встановлення та введення товару в експлуатацію відповідно до п.2.2.3 цього Договору (п.2.3.Договору).

Встановлення, введення товару в експлуатацію та навчання персоналу покупця проводиться протягом 6 (шести) годин з моменту доставки товару. У випадку, якщо продавець та покупець домовилися про здійснення додаткових налаштувань товару відповідно до п.2.4. цього Договору, продавець має право збільшити строк встановлення, введення в товару в експлуатацію та навчання персоналу покупця (п.2.5.Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, оплата товару здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця в гривнях за визначеною п.1.2 даного Договору ціною, у такому порядку:

3.1.1. першу частину ціни Договору у розмірі еквівалентному 8 500,00 доларів США покупець зобов`язаний оплатити протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту поставки товару;

3.1.2. другу частину ціни Договору в розмірі еквівалентному 6 300,00 доларів США покупець зобов`язаний оплатити згідно наступного графіку:

- до 15.06.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 2 100,00 доларів США;

- до 15.07.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 2 100,00 доларів США;

- до 15.08.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 2 100,00 доларів США.

За прострочення оплати товару та/або чергового платежу покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Термін позовної давності по сплаті пені встановлюється в межах трьох років (п.3.2.Договору).

За несвоєчасну поставку продавець сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми товару за кожний день прострочення. Термін позовної давності по сплаті пені встановлюється в межах трьох років (п.3.3.Договору).

Розмір оплати товару та інші зобов`язання за даним Договором, які виражені в грошовому еквіваленті в доларах США, визначається виходячи з курсу продажу долара США в АТ «УкрСиббанк» на момент здійснення платежу.

У разі порушення зобов`язань, що випливають з даного Договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством (п.4.1.Договору).

Згідно з п.5.1. Договору даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до даного Договору (п.5.3.Договору).

Згідно Акту прийому-передачі товару за договором купівлі-продажу товару №121105 від 11.05.2021 (надалі - Акт), в той же день Фізична особа-підприємець Решетов Віктор Андрійович передав, а Фізична особа-підприємець Шпота Ігор Миколайович прийняв бувшу у вжитку систему ультразвукову діагностичну TUS А500 (APLIO 500), 2013 року випуску, з чотирма датчиками. Фізична особа-підприємець Решетов Віктор Андрійович належним чином здійснив монтаж і запуск в експлуатацію бувшої у вжитку системи ультразвукової діагностичної TUS А500 (APLIO 500), 2013 року випуску, з чотирма датчиками. Сторони взаємних претензій та зауважень не мають.

Вказаний Акт засвідчено підписами та печатками сторін.

08.09.2021 між Фізичною особою-підприємцем Решетовим Віктором Андрійовичем (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Шпота Ігорем Миколайовичем (покупець) було укладено Додаткову угоду №1 до Договору (надалі - Додаткова угода), якою змінили строки оплати товару.

Згідно умов Додаткової угоди пункт 3.1. Договору викладено в такій редакції:

«3.1. Оплата товару здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця в гривнях за визначеною п.1.2 даного Договору ціною, у такому порядку:

3.1.1. першу частину ціни Договору у розмірі еквівалентному 3 807,47 доларів США покупець зобов`язаний оплатити протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту поставки товару;

3.1.2. другу частину ціни Договору в розмірі еквівалентному 23 692,53 доларів США покупець зобов`язаний оплатити згідно наступного графіку:

- до 10.09.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5 923,13 доларів США;

- до 10.10.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5 923,13 доларів США;

- до 10.11.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5 923,13 доларів СШ А.

- до 10.12.2021 - частину ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5 923,13 доларів США.»

Дана Додаткова угода є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу товару № 121305 від 11 травня 2021 року та набрала чинності з моменту її підписання сторонами.

Як вбачається із банківської виписки АТ «УкрСиббанк» по рахунку позивача за період за 13.05.2021 по 13.10.2021 відповідач сплатив позивачу частину ціни товару у розмірі еквівалентному 13 498,29 доларів США, а саме:

- 13.05.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 106 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в AT «Укрсиббанк» станом на цю дату 27,84 гривень за один долар США, еквівалентно 3 807,47 доларів США;

- 10.09.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 100 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,96 гривень за один долар США, еквівалентно 3 709,20 доларів США;

- 14.09.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 59 628,62 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,85 гривень за один долар США, еквівалентно 2 220,81 доларів США;

- 13.10.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 100 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,59 гривень за один долар США, еквівалентно 3 760,81 доларів США.

Відповідні банківські довідки, сформовані на сайті «Укрсиббанк», щодо офіційного курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом зазначені вище дати оплати товару наявні в матеріалах справи.

Таким чином, відповідач здійснив оплату товару лише частково у розмірі еквівалентному 13 498,29 доларів США, що й стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Згідно банківської довідки сформованої на сайті «Укрсиббанк», офіційний курс продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на дату подання позовної заяви (18.01.2022) становить 28,60 гривень за 1 (один) долар США.

Разом з цим, 30.08.2022 відповідачем було частково погашено суму боргу в розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30.08.2022 та банківською випискою АТ «УкрСиббанк» по рахунку позивача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі товару за договором купівлі-продажу товару №121105 від 11.05.2021 засвідченим підписами та печатками сторін.

Відповідач отримання відповідного товару згідно вказаного Акту не спростував.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом, відповідач сплатив позивачу частину ціни товару у розмірі еквівалентному 13 498,29 доларів США, а саме:

- 13.05.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 106 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в AT «Укрсиббанк» станом на цю дату 27,84 гривень за один долар США, еквівалентно 3 807,47 доларів США;

- 10.09.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 100 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,96 гривень за один долар США, еквівалентно 3 709,20 доларів США;

- 14.09.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 59 628,62 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,85 гривень за один долар США, еквівалентно 2 220,81 доларів США;

- 13.10.2021 відповідач сплатив частину ціни товару в розмірі 100 000,00 гривень, що згідно курсу продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на цю дату 26,59 гривень за один долар США, еквівалентно 3 760,81 доларів США.

Дана позовна заява до суду надійшла засобами поштового зв`язку 21.01.2022.

За змістом статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 1.2. Договору, ціна товару встановлюється виходячи з еквіваленту 27 500,00 доларів США. Ціна товару за цим Договором виражається в гривні. Розмір ціни товару в гривні визначається в порядку, встановленому п.3.4. цього Договору.

Пунктом 3.4. Договору сторони погодили, що розмір оплати товару та інші зобов`язання за даним Договором, які виражені в грошовому еквіваленті в доларах США, визначається виходячи з курсу продажу долара США в АТ «УкрСиббанк» на момент здійснення платежу.

Якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог). Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 року по справі №3-432гс17.

Разом з позовною заявою позивач надав банківську довідку, сформовану на сайті «Укрсиббанк», згідно якої офіційний курс продажу долара США в АТ «Укрсиббанк» станом на дату подання позовної заяви (18.01.2022) становить 28,60 гривень за 1 (один) долар США.

Як було встановлено судом, у відповідача перед позивачем станом на день звернення з цією позовною заявою до суду існувала заборгованість у розмірі грошового еквіваленту 14 001,71 доларів США, що згідно офіційного курсу продажу долара США в АТ «УкрСиббанк» на відповідну дату становила 400 448,90 грн.

В свою чергу відповідач не заперечує проти наявності вказаної заборгованості за Договором.

Разом з цим, 30.08.2022, тобто після відкриття провадження по справі, відповідачем було частково погашено суму боргу в розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30.08.2022 та банківською випискою АТ «УкрСиббанк» по рахунку позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено суму основного боргу у розмірі 30 000,00 грн., суд дійшов висновку про те, що провадження в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 30 000,00 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наявності перед позивачем заборгованості у розмірі 370 448,90 грн., керуючись приписами ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано пред`явлено позов про стягнення суми боргу з відповідача у зв`язку з чим задовольняє позов у цій частині.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 977,40 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як уже було встановлено судом, станом на день звернення позивача з цією позовною заявою відповідач сплатив позивачу частину ціни товару у розмірі еквівалентному 13 498,29 доларів США.

Отже, відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати частини товару у розмірі еквівалентному 14 001,71 доларів США, а саме:

- з 11.10.2021 прострочив оплату частини ціни товару в розмірі, що еквівалентна 2 155,44 доларів США;

- з 11.11.2021 прострочив оплату частини ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5923,13 доларів США;

- з 11.12.2021 прострочив оплату частини ціни товару в розмірі, що еквівалентна 5923,13 доларів США.

Згідно банківської довідки офіційний курс продажу долара США в АТ «УкрСиббанк» станом на дату подання позовної заяви становив 28,60 гривень за 1 (один) долар США.

Згідно абз.7 п.8.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов`язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст.625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 11628,44 грн.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.3 ст.130 ГПК України, відповідно до якої встановлено, що якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи заяву позивача (вх.№10381 від 21.09.2022) про задоволення позовних вимог в повному обсязі, беручи до уваги, що відповідачем сплачено частину основного боргу у розмірі 30 000,00 грн. після відкриття провадження у справі, керуючись статтями 129, 130 ГПК України, витрати зі сплати судового збору суд покладає на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича до Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шпоти Ігоря Миколайовича ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Решетова Віктора Андрійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 370 448 (триста сімдесят тисяч чотириста сорок вісім) грн. 90 коп., пеню у розмірі 11 628 (одинадцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 1 977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 6 210 (шість тисяч двісті десять) грн. 82 коп.

В частині стягнення суми основного боргу у розмірі 30 000,00 грн. - провадження у справі закрити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "30" вересня 2022 р.

Суддя Т.О. Пономаренко