РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2022Справа № 910/18087/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ремшляхбуд»
до«АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ»
простягнення 2 873 271,39 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Ткач Д.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Шабаровський Б.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/18087/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремшляхбуд" до "Акелік Груп" ВАТ, що діє через представництво "Акелік Груп" ВАТ" про стягнення 2 833 436, 71 грн основного боргу, 39 834, 68 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов`язання з оплати за договором субпідряду на виконання будівельних робіт №АЛ/06/06/20-01 від 06.07.2020.

Ухвалою суду від 21.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.09.2022.

14.09.2022 відповідачем подано до суду:

- відзив на позов та клопотання про поновлення строку для його подання;

- клопотання про витребування доказів;

- клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Безпосередньо в судовому засіданні 15.09.2022 сторони надали усні пояснення стосовно заявлених у справі клопотань.

Крім того, суд наголосив, що відповідно до положень ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Згідно зі статтею 182 Господарського процесуального кодексу України, суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи у підготовчому засіданні.

З огляду на те, що представником відповідача не доведено поважних причин незаявлення клопотання про призначення експертизи та витребування доказів у встановлені законодавством строки, то суд залишає зазначені вище клопотання без розгляду.

У той же час, з метою дотримання рівності та змагальності учасників судового процесу суд вирішив поновити відповідачу строк для подання відзиву позов.

У судовому засіданні 15.09.2022 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом після виходу з нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 між «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» (як генпідрядником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремшляхбуд" (як субпідрядником) укладено договір субпідряду № АЛ/06/07/20-01, за умовами якого генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує виконання будівельно-монтажних робітна об`єкті: "(код за ДК 021:2015:45230000-8 - Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь): ГБН Г.1-218-182:2011 Капітальний ремонт (влаштування) транспортної розв`язки в одному рівні кільцевого типу з малим діаметром центрального острівця на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя (через м. Кременчук) - Маріуполь на ділянці км 510+038, Запорізька область." у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Склад, обсяг, види та вартість будівельно-монтажних робіт по об`єкту будівництва, що будуть виконуватись субпідрядником, визначаються в договірній ціні (Додаток № 1 до договору), в межах визначеної в результаті процедури публічної закупівлі вартості закупівлі, а виконання цих робіт - в межах фактичного обсягу видатків замовника - ДП "ФІНІНПРО" на поточний рік, в межах договору підряду № БДР-53/06-20 від 03.06.2020 (далі також - основний договір) (п. 1.2. договору).

У розділі 2 договору субпідряду сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 21.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строки виконання робіт за цим договором, а також їх окремих етапів, визначаються Графіком виконання робіт (Додаток № 2 до договору).

Відповідно до пунктів 3.3., 3.2. договору, загальна вартість робіт (договірна ціна) визначається на основі приблизного кошторису у Додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною та становить 26 322 040,82 грн, у тому числі ПДВ - 4 387 006,80 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Договірна ціна є динамічною в межах загальної вартості робіт за цим договором без зменшення обсягів робіт.

Згідно з п. 5.1., 5.2. договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати генпідрядником по факту виконаних робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний об`єкт, із врахуванням положень про сплату генпідрядником на користь субпідрядника авансу, визначених в п. 5.3. цього договору. Генпідрядник забезпечує фінансування робіт по мірі надходження коштів від замовника робіт. Поточні та остаточні розрахунки за виконані роботи генпідрядник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних сторонами. Акти виконаних робіт готує субпідрядник і передає їх для підписання генпідряднику в паперовому вигляді та на електронному носії (в програмному комплекті їх складання - АВК).

Розрахунки між сторонами здійснюються по факту виконання робіт, при наявності фінансування замовником робіт, з відстрочкою платежу до 10 банківських днів на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (п. 5.7. договору).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору ним було виконано роботи, про що сторонами було складено та підписано 18.12.2020 Акти № 1-4 приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) за грудень 2020 на загальну суму 15 715 841,00 грн та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) на суму 15 715 841, 00 грн.

Відповідно до п. 5.14. договору, субпідрядник сплачує генпідряднику компенсаційні витрати, пов`язані з виконанням умов цього договору (адміністративно-господарські витрати, які пов`язані з забезпеченням технічною документацією, організацією та координацією виконання робіт, здійсненням технічного нагляду, приймання і здачею виконаних субпідрядником робіт замовнику; пожежна-вартова охорона виконаних робіт та майна субпідрядників в межах будівельного майданчика; здійснення заходів з техніки безпеки і охорони праці загального характеру; благоустрій і утримання будівельного майданчика; прибирання і вивезення сміття) в розмірі 5% від суми підписаних сторонами актів приймання-передачі робіт".

Позивач наголошує, що на виконання вимог цього пункту договору сторонами було затверджено Акт надання послуг № 27 від 31.12.2020 на суму 785 792,05 грн.

Після затвердження Актів приймання виконаних робіт а Довідки про вартість виконаних будівельних робіт відповідачем було здійснено часткову оплату на загальну суму 11 882 404,29 грн, що підтверджується виписками банку.

25.05.2021 позивач склав Акт звірки взаємних розрахунків, яким на дату його складання визначено заборгованість в сумі 3 833 436,71 грн. Позивачем на адресу відповідача направлено відповідну претензію та Акт звірки за вих. № 84 від 26.05.2021 з вимогою в 10-денний термін погасити заборгованість.

Позивач стверджує, що 03.08.2021 відповідач сплатив на його користь ще одну оплату за платіжним дорученням № 11661_7 від 03.08.2021 на суму 1 000 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що відповідач у визначений договором строк не виконав повної оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 2 833 436, 71 грн.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на таке:

- у відповідача виникає обов`язок із оплати виконаних позивачем робіт виключно за умови оплати (надходження коштів) від замовника робіт - ДП "ФІНІНПРО" (Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів");

- відповідачем вчиняються дії з перевірки фактичного виконання робіт, зазначених у спірних актах приймання виконаних будівельних робіт (в обсязі, зазначеному в цих актах), зокрема, із залученням зовнішніх експертів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно статті 838 Цивільного кодексу України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Вимогами статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, на виконання умов договору субпідряду № АЛ/06/07/20-01 позивач виконав, а відповідач прийняв обумовлені вказаним договором роботи на загальну суму 15 715 841,00 грн, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 1-4 (ф. КБ-2в) за грудень 2020, які містять підписи представників позивача та відповідача, посвідчені печатками обох сторін, і які не містять будь-яких зауважень та/або заперечень стосовно обсягів та вартості виконаних робіт за вказаними актами, та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) за грудень 2020.

У свою чергу, пунктом п. 5.1. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються в межах ціни договору по мірі надходження коштів від замовника. Розрахунки здійснюються по факту виконання робіт при наявності фінансування замовником з відстрочкою платежу до 10 (десяти) банківських днів на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт.

Суд вважає за необхідне наголосити, що надходження коштів від замовника, який не є стороною укладеного між позивачем та відповідачем договору не спростовують документально підтвердженого факту наявності непогашеної основної заборгованості по договору та наявність у відповідача обов`язку оплатити вказану суму боргу на користь позивача.

При цьому, позивачем виконано належним чином свої зобов`язання з виконання обумовлених робіт в межах узгодженої договірної ціни (15 715 841,00 грн), що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт 1-4 (ф. КБ-2в) за грудень 2020, які містять підписи представників позивача та відповідача, посвідчені печатками обох сторін), та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: за грудень 2020, а відповідачем зобов`язання з повної оплати вартості підрядних робіт - не виконано.

У той же час, жодних зауважень та/або заперечень щодо обсягів та вартості виконаних робіт - зазначені акти - не містять. Тобто, відповідач погодився як з обсягами виконаних робіт, так і з їх вартістю, які зафіксовані у первинних документах, які підтверджують наявність господарської операції між сторонами, а саме: виконання обумовленого обсягу робіт позивачем та їх прийняття відповідачем.

Крім того, як встановлено судом матеріали справи не містять належні та допустимі докази в розумінні ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, що дійсно, замовник (ДП "ФІНІНПРО") не оплатив кошти на користь відповідача в якості відповідного фінансування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що строк оплати наданих позивачем послуг (виконаних робіт) по договору настав в розумінні як умов договору, так і приписів законодавства - ст. 530, ст. 837, 854 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги в частині стягнення сум основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 2 833 436, 71 грн.

Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення з відповідача 39 834,68 грн інфляційних втрат за загальний період з червня по вересень 2021.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекси споживчих цін (індекси інфляції), які є показниками загального рівня інфляції в економіці, розраховуються в цілому за місяць, а не на конкретні дати. Встановлено, що вони розраховуються Державним комітетом статистики України щомісячно та публікуються в наступному за звітним місяці.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України № 11/1-5/73 від 13.02.2009 також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався.

Таким чином, інфляційні втрати мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає пункту 6 Наказу Держкомстату № 265 від 27.07.2007 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін", відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

Необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, господарський суд встановив, що розмір інфляційного збільшення становить 39 834,68 грн, а розрахунок наданий позивачем є вірним.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремшляхбуд» задовольнити.

2. Стягнути з «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ, що діє через представництво «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4Б, офіс 2/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремшляхбуд» (70053, Запорізька обл., Вільнянський район, с. Дружелюбівка, ) заборгованість в розмірі 2 833 436,71 грн, інфляційні втрати в розмірі 39 834,68 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 43 099,07 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.09.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко