РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2022Справа № 910/5124/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" про стягнення 16 167,95 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" (далі - Компанія) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 16 167,95 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

19 липня 2022 року через загальний відділ канцелярії суду позивачем на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 липня 2022 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5124/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов.

29 серпня 2022 року через загальний відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Компанії на позовну заяву від 25 серпня 2022 року № 6/ІНС.ЛОУ, в якому остання заперечила проти задоволення вимог Товариства посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують проведення ремонту, його оплату, а також те, що виконавець ремонту є платником ПДВ.

9 вересня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від 5 вересня 2022 року № 2231/4, в якій Товариство навело доводи та аргументи на спростування правової позиції відповідача.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи подання позивачем та відповідачем заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Hyundai Sonata", державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку № 9 по вулиці Маршала Якубовського в місті Києві порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 , який внаслідок інерційної дії здійснив зіткнення з автомобілем "Iveco", державний номерний знак НОМЕР_3 , що спричинило механічні пошкодження вказаних транспортних засобів.

Зазначені обставини були встановлені постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 1 грудня 2021 року в справі № 752/26169/21, якою водія автомобіля "Hyundai Sonata", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Iveco", державний номерний знак: НОМЕР_3 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг".

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі генерального договору добровільного страхування наземного транспорту та страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 11 квітня 2017 року № 3-00. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 21 жовтня 2021 року було складено акт (протокол) огляду ТЗ - заяву на виплату, що має ознаки страхового випадку. Вказаний документ підписано уповноваженими представниками позивача та страхувальника.

Згідно з частинами 4, 18 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що загальна вартість запчастин і робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, згідно рахунку від 5 листопада 2021 року № К-250256/008239, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Амако Україна", склала 30 205,91 грн (разом з ПДВ, яке становить 5 034,32 грн).

З вказаного рахунку вбачається, що ТОВ "Амако Україна" має статус платника ПДВ на загальних умовах, якому присвоєний код платника - 46.

На підставі вказаних документів позивачем складено страховий акт від 12 листопада 2021 року № 2197795-1, відповідно до якого сума страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи за додатком № 1 до договору добровільного страхування від 11 квітня 2017 року в розмірі 11 437,96 грн) була визначена в розмірі 18 767,95 грн. Належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем страхувальнику - ТОВ "ОТП Лізинг", що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 12 листопада 2021 року № 54301.

Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 18 767,95 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Товариство, здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль "Hyundai Sonata", державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії ЕР № 205469081 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 130 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн).

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації зазначеного автомобіля "Hyundai Sonata" на момент ДТП.

Позивач вказав, що він звернувся до відповідача із заявою від 15 грудня 2021 року № 6260/1 про виплату вищезазначеного страхового відшкодування, про що не заперечував відповідач у своєму відзиві. Проте вказана заява не була задоволена Компанією.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з статтею 36.2. Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу серії ЕР № 205469081, а також положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останнього.

Беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого позивачем на користь страхувальника страхового відшкодування у розмірі 18 767,95 грн, а також враховуючи встановлений полісом серії ЕР № 205469081 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 130 000,00 грн та франшизи - 2 600,00 грн, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 16 167,95 грн (18 767,95 грн - 2 600,00 грн).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказану суму страхового відшкодування на користь позивача не сплатив. Матеріали справи не місять доказів протилежного.

Заперечення відповідача про те, що позивач не надав доказів перерахування коштів на рахунок СТО не беруться судом до уваги, оскільки сума страхового відшкодування, яка була сплачена позивачем безпосередньо на рахунок страхувальника - ТОВ "ОТП Лізинг", є меншою ніж вартість відновлювального ремонту без ПДВ, згідно виставленого ТОВ "Амако Україна" рахунку від 5 листопада 2021 року № К-250256/008239.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка становить 16 167,95 грн, підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження погашення вказаної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення з відповідача вищезазначеної суми підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтер-Поліс" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69; ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31; ідентифікаційний код 31650052) 16 167 (шістнадцять тисяч сто шістдесят сім) грн 95 коп. страхового відшкодування та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26 вересня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко