РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2022Справа № 910/6079/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 120, корп. 1)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3)

про стягнення 9 588 538, 13 грн.

за участю представників

від позивача: Муляр Є.Г.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні 28.09.2022, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ " про стягнення заборгованості у розмірі 9 588 538,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки товару № 53-121-01-21-10888 від 19.11.21, а саме в частині повної оплати отриманого товару, що підтверджується видатковою накладною № КС-0000053 від 22.12.2021 та товарно-транспортною накладною № Р53 від 22.12.2021, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8 320 083,76 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач в порядку ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 97 105,64 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 171 348,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6079/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 31.08.2022.

02.08.2022 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог та зазначає, що строк оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ - 1 386 680,63 грн не настав, у зв`язку з чим здійснення оплати ПДВ є правом, а не обов`язком відповідача.

11.08.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що у п. 3.2. договору сторони узгодили порядок оплати за поставлений товар саме загальної вартості, включаючи ціну товару, так і суму ПДВ. За доводами позивача, вказаний пункт не можна трактувати як порядок оплати лише ціни товару без ПДВ.

У судовому засіданні 31.08.2022 суд на місці ухвали відкласти підготовче засідання на 14.09.2022 у зв`язку з неявкою представника відповідача.

12.09.2022 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до припинення воєнного стану в України та окупації м. Енергодар.

У судовому засіданні 14.09.2022 суд на місці ухвалив відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 28.09.2022.

21.09.2022 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до припинення воєнного стану в України та окупації м. Енергодар. Також у поданому клопотанні відповідач повідомив про відсутність технічної можливості брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 28.09.2022 суд на місці ухвалив відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні суд також заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

19 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" (надалі - позивач, постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (надалі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки товару №53-121-01-21-10888 (надалі- договір).

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2 договору постачальник зобов`язується поставити в період з листопада по грудень 20221 року, а покупець прийняти і сплатити товар на загальну суму 8 320 083,76 грн.

Вартість договору становить 6 933 403,13 грн, крім того ПДВ 20% - 1 386 680,63 грн. Загальна вартість договору з урахуванням ПДВ становить 8 320 083,76 грн. (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.2. та 3.3. договору оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Договір вважається укладеним з дати підписання сторонами і діє 12 місяців з дати укладення (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 8 320 083,76 грн, про що свідчать підписана між сторонами видаткова накладна №КС-0000053 від 22.12.2021 та товарно-транспортна накладна №Р53 від 22.12.2021.

За доводами позивача, відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості перед позивачем у розмірі 8 320 083,76 грн та підставою для нарахування інфляційних втрат у розмірі 1 171 348,73 грн та 3% річних у розмірі 97 105,64 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується, що 22.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" було поставлено відповідачу товар, визначений п. 1.1. договору, на загальну суму 8 320 083,76 грн.

Поставлений товар був прийняти відповідачем без жодних зауважень та заперечень щодо кількості та якості, про що свідчать підписані сторонами видаткова накладна №КС-0000053 від 22.12.2021 та товарно-транспортна накладна №Р53 від 22.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) (п. 3.2. та 3.3. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, 22.12.2021 позивач склав податкову накладну, зазначивши загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість 8 320 083,76 грн, в тому числі загальну суму податку на додану вартість у розмірі 1 386 680,63 грн, про що свідчить квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, з урахуванням умов договору відповідач зобов`язаний був виконати обов`язок щодо слати вартості поставленого товару, в тому числі ПДВ, у строк не пізніше 21.02.2022 року.

При цьому з аналізу умов договору вбачається, що положення п. 3.3. договору давали б можливість покупцю не оплачувати суму ПДВ лише за умови невиконання чи невчасного виконання обов`язку постачальника щодо реєстрації в ЄРПН податкової накладної відповідно до умов. п. 4.4. договору. Отже, вищенаведене спростовує твердження відповідача про ненастання строку для оплати вартості поставленого товару з урахуванням суми ПДВ.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією вих. №23-02/2724 від 23.02.2022, у якій просив останнього сплатити існуючу заборгованість за договором у розмірі 8 320 083,76 грн.

У відповіді на претензію №28-23/5372 від 24.03.2022 відповідач повідомив, що претензійні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" будуть розглянуті після закінчення форс-мажорних обставин, оскільки виконання відповідачем договору поставки є неможливим на період дії воєнного стану в Україні.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, при цьому факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 8 320 083,76 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 171 348,73 грн та 3% річних у розмірі 97 105,64 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 22.02.2022 по 13.07.2022, суд встановив, що останній є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Стратегія Лідерство" (03127, м. Київ, просп. Голосіївський, буд. 120, корп. 1, ідентифікаційний код 33442301) суму основного боргу у розмірі 8 320 083 грн 76 коп., 3% річних у розмірі 97 105 грн 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 171 348 грн 73 коп., судовий збір у розмірі 143 828 грн 07 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.10.2022

Суддя Л. Г. Пукшин