ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022м. ДніпроСправа № 904/2101/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради, м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії у розмірі 555 564, 78 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" заборгованості за договором про постачання теплової енергії № 040100 від 10.04.2011 у розмірі 555 564, 78 грн., з яких:

- 478 047, 90 грн. - основний борг;

- 4 234, 41 грн. - 3 % річних;

- 28 310, 96 грн. - інфляційні збитки;

- 43 971, 51 грн. - пеня.

Ухвалою суду від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

08.08.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив

Ухвалою суду від 10.08.2022 зобов`язано позивача в строк до 29.08.2022 надати суду заперечення на відзив на позовну заяву.

30.09.2022 позивач надав пояснення на відзив.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

03.10.2022 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо належної оплати спожитої у січні 2022- березні 2022, червні 2022 теплової енергії за договором про постачання теплової енергії № 040100 від 10.04.2011.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, зазначив що на підставі рішення Правління Національного банку України від 11.08.2021 №400-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" до категорії проблемних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.08.2021 № 811 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві "Комерційний банк "Земельний капітал" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на строк з 12.08.2021 до 21.09.2021 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал".

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 09.09.2021 № 469-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.09.2021 прийнято рішення № 907 «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" з 10.09.2021 по 09.09.2024 включно.

Інформація про ліквідацію Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" є відкритою та міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідач зазначає, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулося до АТ «КБ "Земельний капітал" з позовом про стягнення коштів за Договором вже після тимчасової адміністрації, відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації АТ «ВТБ БАНК».

Отже, відкликання Національним банком України, банківської ліцензії АТ «КБ "Земельний капітал" та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

АТ «КБ "Земельний капітал" перебуває в процесі припинення, а тому, з 09.09.2021 порядок узгодження та погашення зобов`язань Банком що перебуває в процесі припинення регулюється нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів під час процедури ліквідації банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є незаконними та задоволенню не підлягають, вимога про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та пені, повністю суперечить нормам законодавства.

ВІДПОВІДЬ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач зазначає, що обмеження щодо задоволення вимог кредиторів банку, встановлене п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на витрати, пов`язані із забезпеченням господарської діяльності саме неплатоспроможного банку, тобто витрати, здійснені банком щодо забезпечення господарської діяльності, з моменту запровадження у такому банку тимчасової адміністрації. Оплата таких витрат здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку.

Поряд з цим, оплата послуг, пов`язаних із забезпеченням господарської діяльності банку, наданих у період до віднесення банку до категорії неплатоспроможних та, відповідно, введення тимчасової адміністрації, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення, до таких витрат не належить, тому вимога про оплату цих послуг підлягає пред`явленню кредитором у встановленому цим Законом порядку.

Позивач вважає, що, оскільки постачання теплової енергії Відповідачу здійснювалось Позивачем у період з січня 2022 по березень 2022 (зокрема строк сплати за зобов`язанням настав у 2022 році), тобто під час здійснення процедури ліквідації АТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ», яку розпочато в 09.09.2021, тому зазначені витрати є такими, що на них не розповсюджуються обмеження, встановлені положенням п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, оплата вартості теплової енергії здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку, а тому звернення Позивача до Відповідача з заявою про акцептування вимог, відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не потребується.

Позивач наголосив, що порушення Відповідачем зобов`язань зі сплати за теплопостачання починається з 16.02.2022 і триває до теперішнього дня. Також Відповідачем 14.01.2022 була зроблена оплата за спожиту теплову енергію по вказаному договору за період «грудень 2021 року» у сумі 14 216,06 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та договірних правовідносин між сторонами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо поставки й оплати теплової енергії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним товариством "Комерційний банк "Земельний капітал" та міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» укладено Договір №040100 від 10.04.2011.

Відповідно до пункту 1.1 договору енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію в період опалювального сезону (175 діб);

- гаряче водопостачання протягом 350 діб;

- технологічні потреби відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря за необхідності.

Згідно з Додатками №№ 1, 2 до договору об`єктом теплопостачання за цим договором є: ПАТ КБ «Земельний капітал», пр.Пушкіна, 15, приміщення розташоване у житловому будинку.

Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради, виходячи з кліматичних умов (пункт 2.2 договору).

За змістом підпункту 3.2.2 пункту 3.2 договору на споживача покладено наступні обов`язки: виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим договором; на кінець опалювального сезону проводити звіряння розрахунків з енергопостачальною організацією.

Згідно з правилами користування тепловою енергією споживач зобов`язаний встановити прилади обліку теплової енергії. Облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах на опалення за адресою: пр.. Пушкіна,15 розрахунковим способом (пункти 5.1, 5.2 договору).

Відповідно до пункту 5.5 договору споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації у письмовій формі звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни до 15 числа поточного місяця.

За відсутності приладів обліку розрахунки виконуються на підставі проектних даних (пункт 5.9 договору).

Тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором, встановлюються Дніпропетровською міською радою народних депутатів й для розрахунків за цим договором становить: теплова енергія 1 Гкал 686,5 грн з ПДВ (пункти 6.1, 6.2 договору).

За умовами пункту 7.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів або за згодою сторін у будь-який інший спосіб, не заборонений чинним законодавством України.

Пунктом 7.2 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатам якого підписується акт (у 2-х примірниках) на відпуск-отримання теплової енергії за формою Додатку № 4.

Відповідно до умов пункту 7.3 договору споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у Додатку 1 до цього договору за власними платіжними дорученнями із зазначенням періоду, за який він сплачує.

Згідно з пунктом 7.4 договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем протягом 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У разі утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 10.04.2014 (пункт 11.1 договору). Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії (пункт 11.3 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 11.4 договору).

Матеріали справи не містять доказів припинення договору або визнання його недійсним у визначеному законом порядку. Отже, договір є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами.

Рішенням Дніпровської міської ради від 27.07.2016 28/12 (далі - Рішення) надано дозвіл на передачу з балансу КП «ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на баланс КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» об`єктів і мереж теплопостачання (а.с. 74).

На підставі вище вказаного Рішення було здійснено передачу заборгованості з балансу Комунального підприємства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» Дніпровської міської ради на баланс Комунального підприємства «Теплоенерго».

У зв`язку із зміною у структурі Енергопостачальної організації, що пов`язана із передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 №28/12 «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання», наказу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» від 05.09.2016 № 320 «Про передачу об`єктів і мереж теплопостачання на баланс КП «Теплоенерго», актів приймання - передачі об`єктів сторони уклали додаткову угоду до Договору про постачання теплової енергії № 040100 від 15.10.2016 укладено додаткову угоду до Договору про постачання теплової енергії № 040100, відповідно до якої ця угода набуває чинності відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України з 22.09.2016 і є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії, що зазначено у п.3.5.

Таким чином, новою енергопостачальною організацією Відповідача стала КП «Теплоенерго».

На виконання умов договору позивач з січня 2022 по березень 2022, а також червень 2022 поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 495 167,86 грн, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії:

- № 040100 від 31.01.2022 за січень 2022 на суму 172 432,37 грн;

- № 040100 від 28.02.2022 за лютий 2022 на суму 42 441,22 грн;

- № 040100 від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 268 528,15 грн;

- № 040100 від 29.06.2022 за червень 2022 на суму 11 766,12 грн.

Позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату за номерами та на суми, які аналогічні спірним актам (а.с. 50-53).

Згідно з роздруківками з електронної пошти вказані акти приймання-передачі та рахунки були направлені відповідачу: за січень - 10.02.2022, за лютий -09.03.2022, за березень 2022 - 12.04.2022, за червень 2022-05.07.2022 на електронну пошту останнього , яка зазначена в додатковій угоді від 15.10.2016 (а.с. 40-43).

Крім того, позивач зазначає, що на початок зазначеного періоду за відповідачем числиться переплата у розмірі 17 119,96 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості становить 478 047,90 грн.

Наведені обставини й стали причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поставка відповідачу теплової енергії за період з січня 2022 по червень 2022 підтверджується належними й допустимими доказами.

Строк оплати є таким, що настав. Доказів повної оплати відповідачем спожитої теплової енергії, а також заперечень стосовно обсягів та вартості спожитої у спірний період теплової енергії (з урахуванням корегування) відповідач суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов`язки таку можливість мав.

Отже, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 478 047,90 грн є законними й обґрунтованими.

Щодо нарахування пені.

Відповідно до частини першої статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.1

При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У підпункті 8.2.3 пункту 8.2 договору, що встановлює відповідальність споживача, сторонами узгоджено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 43 971,51 грн розрахована за загальний період з 16.02.2022 по 13.07.2022.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку судом встановлено, що він здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строку при визначенні періоду прострочки виконання зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії та здійснених відповідачем платежів, а тому позовна вимога є такою що підлягає частковому задоволенню у розмірі 43 807,97 грн.

В частині стягнення пені у розмірі 163,54 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування 3% річних.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 4 234,41 грн. 3% річних та 28 310,96 грн. інфляційних втрат, нараховані за загальний період з 16.02.2022 по 13.07.2022,.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних судом встановлено, що він здійснений без урахування вимог статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу й закінчення строку при визначенні періоду прострочки виконання зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, а тому позовна вимога є такою що підлягає частковому задоволенню у розмірі 4 211,39 грн.

В частині стягнення 3% річних у розмірі 23,02 грн. слід відмовити.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Пунктом. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд зазначає, що сума інфляційних втрат більша, ніж заявлено позоивачем, однак, враховуючи, що суд не може вихоити за межі позовних вимог, задоволенню підлягають інфляційні втрати у розмірі, визначеному позивачем - 28 310,96 грн.

Суд відхиляє заперечення відповідача, з огляду на таке.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, положення яких є обов`язковими для виконання сторонами відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини у цій справі виникли з Договору, за яким Позивач зобов`язався надавати Відповідачу (Банку) послуги з теплопостачання, а Банк зобов`язався оплачувати вартість наданих послуг в порядку, встановленому Договором.

Предметом спору є стягнення з Банку на користь позивача вартості наданих останнім послуг за січень 2022- червень 2022 у розмірі 555 564,78 грн.

Разом з цим, встановлено, що 11.08.2021 рішенням Виконавчої дирекції Фонду у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини третьої статті 1 цього Закону відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

За положенням абзацу першого частини першої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Отже із введенням у банку тимчасової адміністрації до правовідносин. учасником яких є такий банк, підлягають застосування положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Водночас, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо витрат, пов`язаних із забезпеченням його господарської діяльності як передбачено пунктом 2 частини шостої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічні положення містить також частина перша пункту 1.15, частина третя пункту 1.16 розділу ІІІ Положення.

Так, відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв`язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з пунктом 12.8 Положення оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат належать, зокрема, витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна банку, витрати на охорону майна та приміщень банку.

Аналіз наведених положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також Положення дають підстави для висновку про те, що обмеження щодо задоволення вимог кредиторів банку, встановлене пунктом 1 частини п`ятої статті 36 цього Закону не поширюються на витрати, пов`язані із забезпеченням господарської діяльності саме неплатоспроможного банку, тобто витрати, здійснені банком щодо забезпечення господарської діяльності, з моменту запровадження у такому банку тимчасової адміністрації. Оплата таких витрат здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку.

Оскільки, постачання теплової енергії Відповідачу здійснювалось Позивачем у період з січня 2022 по березень 2022 (зокрема строк сплати за зобов`язанням настав у 2022 році), тобто під час здійснення процедури ліквідації АТ «КБ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КАПІТАЛ», яку розпочато в 09.09.2021, тому зазначені витрати є такими, що на них не розповсюджуються обмеження, встановлені положенням п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, оплата вартості теплової енергії здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку, а тому звернення Позивача до Відповідача з заявою про акцептування вимог, відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не потребується.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 554 378,22 грн, з яких: 478 047,90 грн.- основний борг, 43 807,97 грн - пеня, 4 211,39 грн - 3% річних, 28 310,96 грн - інфляційні втрати.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволени вимогам.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії у розмірі 555 564, 78 грн.- задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Комерційний банк "Земельний капітал" (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 15; ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго"Дніпровської міської ради (49081, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Слобожанский, буд. 29, оф. 504; ) заборгованість у розмірі 478 047,90 грн., пеню у розмірі 43 807,97 грн., 3% річних у розмірі 4 211,39 грн., інфляційні втрати у розмірі 28 310,96 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 315,14 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2022.

Суддя Н.Г. Назаренко