РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2022Справа № 910/5296/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Електроград"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Леп Груп"

про стягнення 311 966,15 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Електроград" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Леп Груп" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №27-11/2020 від 27.11.2020 у розмірі 311 966,15 грн, яка складається з суми основного боргу у розмірі 268 124,20 грн, 3% річних у розмірі 4 032,88 грн, інфляційних втрат у розмірі 9 786,53 грн та пені у розмірі 30 022,54 грн.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 18.07.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020 між ПрАТ "Електроград" (постачальник) та ТОВ "ТВК Леп Груп" (покупець) було укладено договір поставки №27-11/2020, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку і строки, встановлені договором, передати товар у власність покупця, в певній кількості, що відповідає якості і за погодженою ціною, а останній прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, визначених у даному договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору, відомості про товар, у тому числі найменування/асортимент, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю, загальна ціна товару що поставляється, визначається специфікацією, яка підписується сторонами одночасно з підписанням цього договору і з моменту її узгодження сторонами стає його невід`ємною частиною, та містить інформацію щодо кодів УКТ ЗЕД товару.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що поставка вважається завершеною, з моменту передачі партії товару покупцеві у власність, що засвідчує видаткова накладна, підписана повноважними представниками сторін, або актом приймання-передачі й необхідних документів, зазначених у даному договорі.

Вартість товару визначається сторонами в національній валюті України і передбачається у специфікаціях, що додаються до договору. Покупець здійснює оплату товару на умовах, вказаних у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 3.1, 3.2 договору).

З тексту позовної заяви вбачається, що сторонами погоджено наступні умови оплати: покупець здійснює 70% передоплату за партію товару у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з дня виписки рахунку, решта 30% - по факту отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, 693 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов договору, позивачем поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 5 618 524,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №КФ00-000022 від 01.06.2021 та товарно-транспортною накладною №1012 від 01.06.2021, які підписані та скріплені печатками контрагентів.

Відповідачем частково оплачено отриману продукція на загальну суму 5 350 400,00 грн, згідно платіжних доручень №155 від 27.11.2020 на суму 3 950 400,00 грн, №155 від 26.01.2021 на суму 1 000 000,00 грн, №155 від 12.05.2021 на суму 200 000,00 грн та №155 від 28.05.2021 на суму 200 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками.

Належних та достатніх доказів відповідно до ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за отриманий товар у заявленому розмірі до матеріалів справи не подано.

За наведених обставин суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, не здійснив оплату товару у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 268 124,20 грн, факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 01.06.2021 по 31.01.2022 у розмірі 30 022,54 грн, 3% річних за період з 01.06.2021 по 31.01.2022 у розмірі 4 032,88 грн та інфляційні втрати за період з червня по грудень 2021 року у розмірі 9 786,53 грн.

Відповідно до п. 8.2 договору, у випадку прострочення оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню в розмірі 0,1% від неоплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені до моменту фактичної оплати.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, сторонами не визначено строк та порядок такого нарахування, а відтак у відповідності до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України строк нарахування пені обмежується піврічним терміном.

В той же час, сторони не можуть змінювати визначеної ч. 6 ст. 232 ГК України дати, з якої починається перебіг строку нарахування пені, - день, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

Із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що останнім нараховано пеню за період 01.06.2021 по 31.01.2022.

Разом з тим, позивач у позовній заяві зазначає, що право на отримання 30% вартості товару виникло з 01.06.2021.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження надсилання/отримання повідомлення про готовність продукції до відвантаження, суд вважає, що строк оплати товару настав з моменту отримання товару - 01.06.2021, та відповідно покупець є таким, що прострочив виконання зобов`язань за договором з 02.06.2021.

Окрім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК Україна, правомірним є нарахування пені за період з 02.06.2021 по 02.12.2021.

Здійснивши власний перерахунок пені за період з 02.06.2021 по 02.12.2021, суд дійшов висновку, що сума пені складає 21 868,65 грн, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позивачем невірно зазначено початок періоду нарахування, оскільки, як встановлено судом, період прострочення починається з 02.06.2021, та допущено помилку при визначенні кількості днів у періоді прострочення.

За перерахунком суду розмір 3% річним становить більшу суму, ніж заявлено позивачем, та приймаючи до уваги межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3% річних у межах заявленої суми у розмірі 4 032,88 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з червня по грудень 2021 року, суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним та обґрунтованим, а відтак вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 9 786,53 грн підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Електроград" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК Леп Груп" (02064, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, буд. 42, офіс 3, код ЄДРПОУ - 43164420) на користь Приватного акціонерного товариства "Електроград" (01601, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1А, бізнес-центр, "Гулівер", 17 поверх, код ЄДРПОУ - 30734728) 268 124 (двісті шістдесят вісім тисяч сто двадцять чотири) грн 20 коп. - основного боргу, 21 868 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн 65 коп. - пені, 4 032 (чотири тисячі тридцять дві) грн - 3% річних, 9 786 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн 53 коп. - інфляційних витрат та 4 557 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) грн 18 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна