ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/378/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Жарський В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Юрківська О.В. - довіреність від 01.06.2022 вих. №10 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Овруцької міської ради Житомирської області

до Фізичної особи-підприємця Першина Миколи Михайловича

про стягнення 236174,13 грн, розірвання договорів оренди та повернення майна

Процесуальні дії по справі.

Овруцька міська рада звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Першина Миколи Михайловича, згідно з яким просить про таке:

- стягнути з відповідача заборгованість за договорами оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, №782-1/19 та №782-2/19 від 22.11.2019 на загальну суму 236174,13 грн, з яких: 164940,46 грн основного боргу, 26578,30 грн пені, 16494,04 грн штрафу, 23264,61 грн інфляційних втрат та 4896,72 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами;

- розiрвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власностi, №782-1/19 вiд 22.11.2019, укладений мiж Овруцькою міською радою та ФОП Першиним Миколою Михайловичем;

- розiрвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, №782-2/19 вiд 22.11.2019, укладений між Овруцькою міською радою та ФОП Першиним Миколою Михайловичем.

- зобов`язати ФОП Першина Миколу Михайловича повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській радi комунальне окремо індивідуально визначене майно: частину нежитлового приміщення колишнього сховища для техніки, площею 636,3 кв.м., розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 26, вартістю 209311,00 грн;

- зобов`язати ФОП Першина Миколу Михайловича повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді комунальне окремо індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення колишнього сховища для техніки, площею 1517,2 кв.м., розміщене за адресою: м. Овруч, вул.Прикордонна, 26-в-1, вартістю 317853,00 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 13466,61 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2022 позовну заяву Овруцької міської ради Житомирської області від 14.06.2022 залишено без руху у зв`язку із виявленими недоліками та надано 10 днів з дня отримання ухвали суду для усунення зазначених у ній недоліків.

04.07.2022 до суду від Овруцької міської ради надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками, докази надіслання вказаної заяви з її додатками відповідачу.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.08.2022.

Ухвалою суду від 02.08.2022 відкладено підготовче засідання на 31.08.2022.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/378/22 до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 21.09.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів оренди в частині своєчасної сплати орендованих платежів, що є підставою для розірвання договору та відповідно повернення майна.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень причин неявки суду не надав.

Відповідно до інформації з реєстру ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції за 05.09.2022 та інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за №928 (копія ухвали суду від 31.08.2022 у справі №906/378/22), надіслане відповідачу, однак не вручено останньому.

Слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009.

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи викладене суд вважає, що своєчасно та належним чином вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи для реалізації ним права на судовий захист.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.11.2019 між Овруцькою міською радою (оредодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Першиним Миколою Михайловичем (орендар/відповідач) укладено договори оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності №782-1/19 (далі - договір-1) та № 782-2/19 (договір-2) (а.с. 11-15, 33-37).

Відповідно до п. 1.1 договору-1 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно - частину нежитлового приміщення колишнього сховища для техніки (далі - Майно), площею 636,3 кв.м, розміщене за адресою: м. Овруч вул. Прикордонна, 26, що перебуває на балансі Овруцької міської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 27 серпня 2019 р. і становить за незалежною оцінкою 209311,00грн (двісті дев`ять тисяч триста одинадцять грн. 00 коп.).

Відповідно до п.1.1 договору-2 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення колишнього сховища для техніки (далі - Майно), площею 1517,2 кв.м., розміщене за адресою: м. Овруч, вул. Прикордонна, 26-в-1, що перебуває на балансі Овруцької міської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку/актом оцінки на 27 серпня 2019 р. і становить за незалежною оцінкою 317853,00 грн. (триста сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три грн. 00 коп.)

Згідно з п.1.2 зазначених договорів майно передається в оренду для використання під складське приміщення.

Відповідно до п.5.2 договорів орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п.3.1 договору-1 сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) жовтень 2019 р. - 2129,29 (дві тисячі сто двадцять дев`ять грн. 29 коп.) грн. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2019 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад 2019 року).

Згідно п.3.1 договору-2 сторони погодили, що орендна плата

визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами), або за результатами конкурс) на право оренди державного Майна і становить без І1ДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) жовтень 2019 р. 3230,88 ( гри тисячі двісті тридцять грн. 88 коп.) грн. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2019 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць па індекси інфляції за листопад 2019 року).

Орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітом (п. 3.6 Договорів).

22.11.2019 актами приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до комунальної власності, орендодавцем передано, а орендарем прийнято в строкове платне користування нерухоме майно - предмет оренди (а.с.15, 37).

За умовами п.3.7 договорів орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менш ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.3.8 договорів).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, за період з 22.11.2019 року по 01.05. 2022 року згідно розрахунку позивача, утворилась заборгованість перед Овруцькою міською радою зі сплати орендованих платежів за користування вищевказаним комунальним майном, яка станом на 01.05.2022 року становить за договором №782-1/19 - 65544,91грн, за договором №782-2/19 - 99 395,55 грн., всього - 164 940,46 грн (а.с. 16, 38).

Овруцькою міською радою на адресу відповідача були направлені листи- претензії щодо сплати заборгованості за оренду нежитлових приміщень за Договорами №782-1/19 та №782-2/19 за вих. № 02-09/1467 від 18.05.2020, №02-09/1471 від 18.05.2020, №02-09/297 від 29.01.2021, №02-09/296 від 29.01.2021, №02-09/3595 від 28.10.2021, №02-09/3394 від 28.10.2021 з відповідними розрахунками заборгованості, які залишились без відповіді та задоволення.

Як зазначив позивач, на засіданні виконавчого комітету було прийнято рішення «Про припинення договорів оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності» від 25.06.2021 р. №196, згідно якого було вирішено: припинити шляхом розірвання дію Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №782-1/19 від 22.11.2019 р., укладеного між Овруцькою міською радою та ФОП Першиним М.М.; припинити шляхом розірвання дію Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №782- 2/19 від 22.11.2019 р., укладеного між Овруцькою міською радою та ФОП Першиним М.М.

На виконання даного рішення засобами поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача додаткові угоди для підписання, однак останні не підписані зі сторони відповідача і на час звернення до суду.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 236174,13 грн, з яких: 164940,46 грн основного боргу, 26578,30 грн пені, 16494,04 грн штрафу, 23264,61 грн інфляційних втрат та 4896,72 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами, а також розірвання договорів оренди та повернення майна.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини оренди на підставі договору оренди №782-1/19 та №782-2/19 від 22.11.2019 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності від 20.11.2019.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно доч.1 ст.4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) суб`єктами орендних відносин є: орендар; орендодавець; балансоутримувач; уповноважений орган управління; представницький орган місцевого самоврядування або визначені ним органи такого представницького органу; Кабінет Міністрів України або орган державної влади, визначений Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Орендна плата визначається за результатами аукціону.

У разі передачі майна в оренду без проведення аукціону орендна плата визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати, яка затверджується Кабінетом Міністрів України щодо державного майна та представницькими органами місцевого самоврядування - щодо комунального майна.

У разі якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив Методику розрахунку орендної плати, застосовується Методика, затверджена Кабінетом Міністрів України.

Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Відповідно до п.5.2 договорів орендар зобов`язався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 164940,46грн заборгованості з орендної плати суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, в п.3.7 договорів оренди визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному пунктом 3.6 з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п.3.8 договорів оренди від 22.11.2019).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши нарахування пені за прострочення зобов`язання за договорами оренди, суд встановив, що розрахунок позивача є необґрунтованим, оскільки всупереч ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування пені здійснено за період понад шість місяців.

За перерахунком суду, здійсненого з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, визначених позивачем боргових періодів та дат розрахунку (а.с. 17, 39), розмір пені за прострочення зобов`язання за договором оренди №782-1/19 від 22.11.2019 становить 6425,61грн, за договором оренди №782-2/19 від 22.11.2019 - 3672,86грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10098,47грн.

Перевіривши нарахування штрафу за договорами оренди, суд встановив, що розрахунки позивача є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому задовольняє вказані вимоги на суму 16494,04грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

В частині нарахування інфляційних втрат судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19. Зокрема, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що вони є арифметично вірними, а, відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 23264,61грн та 3% річних у сумі 4896,72 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди та повернення майна

Відповідно до частини 3 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Умовами п. 3.6 договору передбачено, що орендна плата перераховується до місцевого бюджету щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. З матеріалів справи вбачається, що підставою для розірвання договору позивач визначив несплату орендної плати, яка на час звернення до суду із позовом становила в загальній сумі 164940,46грн з лютого 2020 по червень 2022.

Доказів погашення вищевказаної заборгованості суду не подано.

Відповідно до п. 8.2 договорів оренди від 22.11.2019 орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Відповідно до п. 10.6 договорів чинність договору припиняється внаслідок: достроково за взаємною згодою сторін та у разі несплати орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п. 5.10 договорів оренди орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору оренди повернути орендодавцю або підприємству /товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.9 договорів у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю.

Відповідно до п. 10.10 договорів від 22.11.2019 майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Щодо норми статті 782 ЦК України, то Верховний Суд зауважує, що наведена норма передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Тобто, цією нормою передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього в позасудовому порядку (шляхом направлення повідомлення та його одержання наймачем).

Згідно з ч. 3 ст. 615 цього Кодексу внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

При цьому, така відмова є правом, а не обов`язком, що жодною мірою не обмежує права наймодавця (орендодавця) з цих підстав (нездійснення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд) звернутися до суду з позовом про розірвання (постанова КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 917/28/19).

В порядку ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Укладаючи спірні договори оренди, орендар розраховував отримати у користування майно (нежитлові приміщення), які є об`єктами комунальної власності, відповідно орендодавець розраховував на належну сплату відповідачем орендної плати у відповідності до умов договору, а тому несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди.

Враховуючи вищевикладене, обставини щодо невиконання відповідачем умов договору оренди в частині обов`язку зі сплати орендної плати більше трьох місяців підряд свідчить про систематичне невиконання умов договору, що завдає істотної шкоди міському бюджету та є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди комунального майна.

Таким чином, позовна вимога про розірвання договорів оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності укладених 22.11.2019 між Овруцькою міською радою та ФОП Першиним М.М., є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Приписами частини 1 статті 759 та частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі на підставі акту приймання-передачі.

Слід зазначити що саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України), які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.

За таких обставин вимога про повернення орендованого майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, відповідних актів приймання-передачі, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Першина Миколи Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Овруцької міської ради (вул. Тараса Шевченка, 31-а, м. Овруч, Овруцький р-н, Житомирська обл., 11101, ) 164940,46 грн основного боргу, 10098,47 грн пені, 16494,04 грн штрафу, 23264,61 грн інфляційних втрат, 4896,72 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами та 13219,41 грн судового збору.

3. Розiрвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власностi, №782-1/19 вiд 22.11.2019, укладений мiж Овруцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Першиним Миколою Михайловичем.

4. Розiрвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності, №782-2/19 вiд 22.11.2019, укладений між Овруцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Першиним Миколою Михайловичем.

5. Зобов`язати Фiзичну особу-підприємця Першина Миколу Михайловича повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській радi комунальне окремо індивідуально визначене майно: частину нежитлового приміщення колишнього сховища для техніки, площею 636,3 кв.м., розміщене за адресою: вул.Прикордонна, 26, м.Овруч, вартістю 209311,00 грн.

6. Зобов`язати Фiзичну особу-підприємця Першина Миколу Михайловича повернути за актом приймання-передачі Овруцькій міській раді комунальне окремо індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення колишнього сховища для технiки, площею 1517,2 кв.м., розміщене за адресою: вул.Прикордонна, 26-в-1, м.Овруч, вартістто 317853,00 грн.

7. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.10.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) та на ел.пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1;

3 - відповідачу (рек.);

4 - Овруцькому районному суду Житомирської області (рек.) (11101, м. Овруч, вул. гетьмана Виговського, 5) та на ел.пошту ().