РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022Справа № 910/6544/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА"

про стягнення 37 810,01 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Електроюа" про стягнення заборгованості у розмірі 50 342,67 грн, обґрунтований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна № ПК/ВОКК-П-1/1 від 21.10.2019 та за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №1/10-В від 29.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6544/22, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), визначено сторонам строк на подання документів.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження від 29.07.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Пітерська, 5-А, м. Київ, 03187.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду від 29.07.2022, направлена на адресу відповідача, повернута поштовим відділенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою відповідачу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд уважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі-позивач, орендодавець) в особі філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна №ПК/ВОК К-П-1/10 (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору на умовах та в порядку, визначених цим договором, орендодавець передав орендарю в строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 2,0 кв.м., а саме: частину привокзальної площі перед Головним вокзалом зі сторони Східного пасажирського тунелю, розташоване в місті Києві, яке знаходиться за адресою: площа Вокзальна, № 1 (далі по тексту - майно).

Зазначене майно орендодавцем було передано орендарю на підставі Акту приймання-передачі майна від 21.10.2019, який є додатком 1 до договору.

Відповідно до п. 2.3. договору передача майна в оренду це тягне за собою передачу права власності на це майно. Орендар користується майном протягом строку дії цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору розмір орендної плати визначається за результатами електронних торгів (аукціону становить за перший базовий місяць жовтень 2019 користування за 1 кв.м. Майна 1500,50 грн, крім того ПДВ - 300,10 грн., а всього разом з ПДВ - 1800,60 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір орендної плати за перший базовий місяць жовтень 2019 користування майном становить 3001,00 грн, крім того ПДВ - 600,20 грн, а всього разом з ПДВ - 3601, 20 грн.

У разі підписання сторонами Акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря у місяці, що не є місяцем проведення аукціону, розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць, визначений у пункті 3 договору, на індекс інфляції за місяць, що передують місяцю підписання таза місяць підписам сторонами Акта приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Сторони погодили, що для розрахунків приймається індекс інфляції розрахований Державною службою статистики України, та опублікований на офіційному ресурсі https://indexminfin.com.ua/economy/index/inflation/.

Відповідно до п.3.3. договору орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за Актом приймання- передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Згідно з п.3.4. договору орендна плата не включає вартість комунальних послуг (послуг з електропостачані теплопостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення), експлуатаційних та інших витрат, що безпосередньо пов`язані з майном.

Відповідно до п.8.2. договору у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар стягує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення грошового зобов`язання.

Згідно з п.8.4. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість орендаря по її сплаті становить загалом більше ніж три місяці, орендар також зобов`язується сплатити штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Відповідно до п.11.1. договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення її підписів відбитками печаток сторін діє до 15.10.2022, та в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 11.9. договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, зокрема, не сплатив за період з 01.09.2021 по 08.02.2022 орендну плату в розмірі 21 963,71 грн.

Відповідно до пункту 3.4 Договору оренди, орендна плата не включає вартість комунальних послуг (послуг з електропостачання, теплопостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення), експлуатаційних та інших витрат, що безпосередньо пов`язані з Майном.

Відшкодування вартості комунальних послуг (послуг з електропостачання, теплопостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення), експлуатаційних та інших витрат, що безпосередньо пов`язані з Майном, відшкодування земельного податку здійснюється Орендарем Орендодавцю щомісячного на підставі окремого підписаного Сторонами договору про відшкодування витрат на утримання Майна та надання комунальних послуг. Договір про відшкодування витрат на утримання Майна та надання комунальних послуг Орендарем та Орендодавцем укладається протягом 5 робочих днів з дня підписання Сторонами Акта приймання-передачі Майна від Орендодавця до Орендаря.

На виконання пункту 3.4 Договору оренди Орендарем з Балансоутримувачем 29 жовтня 2019 року був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № 1/10-В (далі - Договір про відшкодування витрат).

Згідно додатку № 1 до Договору про відшкодування витрат узгоджено вартість утримання орендованого нерухомого майна, який є невід`ємною частиною Договору про відшкодування витрат (далі - Додаток № 1), вартість за місяць утримання орендованого нерухомого Майна, яка буде відшкодовуватися Орендарем Балансоутримувачу становить 157,46 грн, крім того ПДВ 31,50 грн, а всього разом з ПДВ 188,96 грн.

Отже, сторони узгодили вартість утримання 1 кв м орендованої площі на 2019 рік, та Відповідач, підписуючи договір про відшкодування витрат з Додатком № 1, надав свою згоду на те, що нарахування платежів здійснюється щомісячно, в залежності від фактично понесених Балансоутримувачем витрат, та зобов`язався ці витрати, пропорційно зайнятої ним площі, щомісячно відшкодовувати.

Вартість утримання 1 кв.м орендованої площі з вересня 2021 року складала 77,74 грн за 1 кв.м, а з січня 2022 рік - 105,47 грн.

Згідно пункту 3.1 Договору про відшкодування витрат, Орендар не пізніше 20 числа поточного місяця, зобов`язаний вносити плату за утримання нерухомого майна пропорційно до займаної площі на розрахунковий рахунок Балансоутримувача. Вартість утримання нерухомого майна відповідно до протоколу узгодження вартості утримання орендованого окремого індивідуально визначеного майна, що додається і є невід`ємною частиною цього Договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частин стягнення витрат на утримання орендованого майна позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, зокрема, не сплатив за період з 01.09.2021 по 01.06.2022 витрати на утримання майна в розмірі 1 801,02 грн.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди за період з 09.02.2021 по 01.06.2021 в сумі 26 577,94 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи таке.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. п.3.3. договору орендна плата нараховується починаючи з дати передачі майна за Актом приймання- передачі майна від орендодавця до орендаря та сплачується орендарем щомісяця, шляхом перерахування у безготівковій формі на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця, за попередній місяць, за який здійснюється розрахунок. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Проте відповідач свого обов`язку зі сплати передбаченої договором оренди орендної плати, зокрема, орендар не сплатив за період з 01.09.2021 по 08.02.2022 орендну плату в розмірі 21 963,71 грн. Матеріали справи доказів протилежного не містять.

Враховуючи викладене вище, з відповідача підлягає стягненню заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди за період з 01.09.2021 по 08.02.2022 у розмірі 21 963,71 грн, з огляду на що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо стягнення вартості витрат на утримання орендованого майна суд зазначає таке.

На виконання пункту 3.4 Договору оренди Орендарем з Балансоутримувачем 29 жовтня 2019 року був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна № 1/10-В.

Згідно додатку № 1 до Договору про відшкодування витрат узгоджено вартість утримання орендованого нерухомого майна, який є невід`ємною частиною Договору про відшкодування витрат (далі - Додаток № 1), вартість за місяць утримання орендованого нерухомого Майна, яка буде відшкодовуватися Орендарем Балансоутримувачу становить 157,46 грн, крім того ПДВ 31,50 грн, а всього разом з ПДВ 188,96 грн.

Отже, сторони узгодили вартість утримання 1 кв м орендованої площі на 2019 рік, та Відповідач, підписуючи договір про відшкодування витрат з Додатком № 1, надав свою згоду на те, що нарахування платежів здійснюється щомісячно, в залежності від фактично понесених Балансоутримувачем витрат, та зобов`язався ці витрати, пропорційно зайнятої ним площі, щомісячно відшкодовувати.

Вартість утримання 1 кв.м орендованої площі з вересня 2021 року складала 77,74 грн за 1 кв.м, а з січня 2022 рік - 105,47 грн.

Згідно пункту 3.1 Договору про відшкодування витрат, Орендар не пізніше 20 числа поточного місяця, зобов`язаний вносити плату за утримання нерухомого майна пропорційно до займаної площі на розрахунковий рахунок Балансоутримувача. Вартість утримання нерухомого майна відповідно до протоколу узгодження вартості утримання орендованого окремого індивідуально визначеного майна, що додається і є невід`ємною частиною цього Договору.

Враховуючи викладене вище, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в частині стягнення витрат на утримання орендованого майна за період з 01.09.2021 по 01.06.2022 в розмірі 1 801,02 грн.

Відповідач доказів на спростування обставин повідомлених судом до матеріалів справи не надав.

Крім того, позивач за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасного повернення майна нарахував неустойку в сумі 26 577,94 грн. за період з 09.02.2022 по 01.06.2022, в порядку ст. 785 ЦК України.

Частиною першою статті 785 ЦК України регламентовано, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною другою статті 785 ЦК України передбачено санкцію за порушення такого зобов`язання (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення).

Отже, в розумінні загальних та спеціальних норм права, санкція (неустойка) яка передбачена статтею 785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має характер тривалості у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном).

Виходячи з аналізу частини другої статті 785 ЦК України, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення, враховуючи природу її виникнення, не генерує додану вартість, оскільки не є товаром або послугою, її виникнення не пов`язане з впливом дій виробника/надавача послуг, розмір такої неустойки не залежить від вартості використаних продавцем/надавачем послуг сировини, інших товарів та додаткових послуг. Неустойка, нарахована на підставі частини другої статті 785 ЦК України є спеціальною санкцією за порушення законодавства, вона не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу своєї правової природи як міри відповідальності.

З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19 дійшла висновку, що при розрахунку розміру неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України за неповернення майна з оренди після припинення дії договору найму до її складу не включається податок на додану вартість, який мав би сплачуватися орендарем орендодавцю у випадку правомірного користування майном.

При розгляді справи судом встановлено, що 12.01.2022 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/15951/21 вказаний Договір оренди розірвано; рішення набрало законної сили 08.02.2022.

Орендар не пізніше останнього дня строк дії цього Договору зобов`язаний повернути, а Орендодавець прийняти Майно за Актом приймання-передачі майна від Орендаря до Орендодавця, що складається та підписується Сторонами відповідно до форми, наведеної у Додатку 2 до цього Договору, (пункт 2.4 Договору оренди)

Відповідно до пункту 2.5 Договору оренди, Майно вважається повернутим Орендодавцю з дати підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання- передавання майна від Орендаря до Орендодавця та скріплення печатками (у разі наявності).

Згідно з пунктом 2.6 Договору оренди, Орендар зобов`язаний повернути та звільнити Майно від будь-яких власних речей, що перешкоджатимуть Орендодавцю у подальшій реалізації свого права на майно. Позивач в обґрунтування того, що відповідач після набрання рішенням законної сили про розірвання договору оренди та виселення із приміщення звільнив приміщення 01.06.2022, надав акт комісійного обстеження нерухомого майна.

Відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача в цій частині, суду не надав.

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки за весь період невиконання обов`язку з повернення майна в розмірі подвійної орендної плати за користування майном.

Оскільки, як перевірено судом, розмір неустойки розрахований позивачем правильно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА" (03087, м. Київ, вул. Пітерська, 5-А, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вулиця Єжи Гедройця, 5, ) в особі філії "Вокзальна компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01032, м. Київ, Вокзальна площа, 1, ) заборгованість по орендній платі у розмірі 21 963 грн. 71 коп., заборгованість по витратам на утримання орендованого майна у розмірі 1 801 грн. 02 коп., неустойку у розмірі 26 577 грн. 94 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03.10.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко