ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022м. ДніпроСправа № 904/9176/21 (904/986/22)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є. за участю секретаря судового засідання Карпенко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

За позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до відповідача-1: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича, м.Дніпро

відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ", м.Київ

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", м.Київ

відповідача-4: ОСОБА_2 , м.Підгородне, Дніпропетровський район

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римську Анастасію Вікторівну, м.Дніпро

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , м.Дніпро

про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування Постанови та Акту "Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу", визнання недійсним та скасування Свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Представники:

від позивача: Фрідман В.Б., ордер серія АЕ №1132924 від 25.04.2022

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: Пасацький Ю.О., довіреність №13 від 16.12.2021

від відповідача-4: Черечеча С.Ю.

третя особа без самостійних вимог-1: не з`явився

третя особа без самостійних вимог-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області до відповідача-1: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича, відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ", відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", відповідача-4: ОСОБА_2 з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Визнати недійсними електронні торги лоту зареєстрованого за №386802, а саме нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проведених ДП «СЕТАМ».

2. Визнати недійсними та скасувати Постанову та Акт «Про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу» щодо передачі у власність ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 21 серпня 2020 року складених та затверджених Приватним виконавцем Щигарцевим І.В.

3. Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., реєстровий №1060, на підставі Постанови та Акту «Про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу» щодо передачі у власність ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нерухомого майна складених та затверджених Приватним виконавцем Щигарцевим І.В.

Ухвалою суду від 27.04.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича, відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ", відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", відповідача-4: ОСОБА_2 залишено без руху. Зобов`язано позивача протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази доплати судового збору у розмірі 4 962 грн 00 коп.

04.05.2022 представником позивача подано клопотання б/н від 04.05.2022, додатком до якого є квитанція №0.0..1 від 04.05.2022 про сплату судового збору на суму 4 962,00 грн.

Ухвалою суду від 06.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.05.2022 о 10:20 год.

У підготовче засідання, призначене на 26.05.2022, представник відповідача -1,2,3 та третьої особи-1,2 не з`явились. Про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 26.05.2022, з`явився представник позивача та відповідач-4.

У підготовчому засіданні, відповідач-4 повідомила, що має намір направити до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 26.05.2022 відкладено підготовче засідання на 16.06.2022 об 11:45 год.

30.05.2022 представником позивача подано клопотання б/н від 30.05.2022 про долучення до матеріалів справи доказів отримання/неотримання відповідачами та третіми особами по справі позовної заяви та додатків до неї.

03.06.2022 представником Відповідача-4 подано відзив б/н від 01.06.2022 на позовну заяву.

07.06.2022 від відповідача-3 електронною поштою надійшла заява б/н б/д про надіслання копії позовної заяви із додатками.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 16.06.2022, представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 16.06.2022 відкладено підготовче засідання на 05.07.2022 о 12:50 год.

29.06.2022 від відповідача-2 надійшов відзив б/н б/д на позовну заяву.

04.07.2022 представником позивача подано клопотання б/н від 04.07.2022 про відкладення підготовчого засідання.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 05.07.2022, представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

19.07.2022 представником позивача подано відповідь на відзив б/н від 19.07.2022.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 26.07.2022, представник відповідача -1,2, та третьої особи-1,2 не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні, призначеному на 26.07.2022, в режимі відеоконференції приймали участь представник позивача та представник відповідача-3.

У підготовче засідання, призначене на 26.07.2022, з`явився відповідач-4.

Представник відповідача-3 зазначив, що на його адресу відповідь на відзив не надходила, у зв`язку з чим йому необхідний додатковий час для ознайомлення з ним.

Ухвалою суду від 26.07.2022 відкладено підготовче засідання на 11.08.2022 об 11:30 год.

01.08.2022 від відповідача-3 надійшло заперечення вих.№12766 від 28.07.2022 на відповідь на відзив на позовну заяву.

08.08.2022 представником позивача подано клопотання б/н від 08.08.2022 про долучення документів до матеріалів справи.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 11.08.2022, представник відповідача -1,2, та третьої особи -1,2 не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.08.2022, в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача-3.

У підготовче засідання, призначене на 11.08.2022, з`явився представник позивача та відповідач-4.

Ухвалою суду від 11.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 30.08.2022 о 12:00 год.

У судове засідання, призначене на 30.08.2022, представник відповідача -1,2, та третьої особи -1,2 не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У судовому засіданні, призначеному на 30.08.2022, в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача-3.

У судове засідання, призначене на 30.08.2022, з`явився представник позивача та відповідач-4.

Представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача-3 заперечив проти задоволення позову.

Відповідач-4 визнав позовні вимоги.

Ухвалою суду від 30.08.2022 відкладено судове засідання на 15.09.2022 о 12:50 год.

У судове засідання, призначене на 15.09.2022, представник відповідача -1,2, та третьої особи -1,2 не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У судовому засіданні, призначеному на 15.09.2022, в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача-3.

У судове засідання, призначене на 15.09.2022, з`явився представник позивача та відповідач-4.

В судовому засіданні 15.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача, відповідачів-3,4, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20 січня 1995 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Позивач) одружився з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Відповідач-4), що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів 20 червня 1995 року.

08 червня 2001 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 (Відповідач-4) за сумісні грошові кошти, придбали нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 червня 2001 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-2366 приватним нотаріусом Поповою І.В.

Позивач зазначає, що дана квартира жодного разу не була предметом застави.

У 2007 році ОСОБА_2 вирішила купити автомобіль марки ТОYОТА FJ Cruiser, грошові кошти для цього ОСОБА_2 взяла в кредит, уклавши 26 грудня 2007 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Кредитний договір №014/142424/3101/73 строком на 72 місяці, до 26 грудня 2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором був наданий означений автомобіль ТОYОТА FJ Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 та був переданий у заставу, що підтверджується Договором застави транспортного засобу №014/08-02/1668 від 26 грудня 2007 року.

До початку 2011 року ОСОБА_2 в повному обсязі виконувала взяті на себе зобов`язання у відповідності до Кредитного договору №014/142424/3101/73 від 26 грудня 2007 року. Однак наприкінці 2010 року - початку 2011 року у зв`язку із кризовими явищами в економіці України, а також неправомірними «рейдерськими» діями направленими проти бізнесу родини Позивача, фінансові справи пішли на спад.

Восени 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області задля стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у відповідності до кредитного договору.

03 жовтня 2011 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Алтуніним О.В. було прийнято рішення по справі №2-4185/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/08-02/1668 від 26 грудня 2007 року у розмірі 646 474,67 грн, судового збору у розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн, всього у сумі 648 294,67 грн, яке набрало законної сили 23 березня 2012 року.

23 травня 2012 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Алтуніним О.В. було видано виконавчий лист №2-4185.

06 вересня 2013 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Головним державним виконавцем Ванжею О.В. було відкрито виконавче провадження №39666908.

19 вересня 2013 року Головним державним виконавцем Ванжею О.В. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме заставного майна - автомобіля марки ТОYОТА FJ Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 та оголошено його в розшук.

06 листопада 2013 року суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Шклярук Д.С. була винесена Ухвала про забезпечення позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом заборони Індустріальному відділу державної виконавчої служби вчиняти дії пов`язані із розшуком, вилученням та продажем арештованого майна - автомобіля марки ТОYОТА FJ Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 .

Після зняття забезпечення позову, 25 вересня 2018 року державним виконавцем -заступником начальника відділу Коломоєць Костянтином Васильовичем було поновлено виконавче провадження та винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із тим, що боржник чи транспортний засіб боржника не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п.7 ч.1. ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 від 02 червня 2016 року).

В жовтні 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно звернувся до із заявою про примусове виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2011 року по справі №2-4185/11, у зв`язку із цим 02 листопада 2018 року Приватним виконавцем Дніпропетровської області Щигарцевим Ігорем Володимировичем було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №57661967.

12 листопада 2018 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про арешт майна боржника.

19 листопада 2018 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про розшук майна боржника та оголосив в розшук належний ОСОБА_2 автомобіль марки ТОYОТА FJ Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 .

26 листопада 2018 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про арешт коштів боржника та наклав арешт на грошові кошти, що містилися на трьох рахунках ОСОБА_2

01 вересня 2019 року Позивач переїхав у місто Київ та оселився за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає по сьогоднішній день що підтверджується Договорами оренди від 01 вересня 2019 року, 01 вересня 2020 року та 01 вересня 2021 року.

Позивач зазначає, що арештувавши та реалізувавши належний ОСОБА_2 автомобіль ТОYОТА FJ Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року у виконавчому провадженні, приватний виконавець погасить всю або майже всю заборгованість перед банком, Позивач був впевнений в сплатності цього боргу саме за рахунок заставного майна та грошових коштів на рахунках ОСОБА_2

08 лютого 2021 року Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між мною та ОСОБА_2 (відповідачем-4) та ОСОБА_1 (позивачем) було розірвано.

В лютому 2022 року Позивач дізнався, що 10 вересня 2019 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описав та наклав арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що його як власника означеної квартири приватний виконавець не повідомив. Крім того щоб реалізувати заставлене майно, Приватний виконавець Щигарцев І.В., передав без згоди ОСОБА_1 його частину квартири стягувачу у рахунок погашення боргу ОСОБА_2 .

Означені вище події відбувалися наступним чином:

11 вересня 2019 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою було призначено суб`єкта оціночної діяльності Багрова Дмитра Олеговича, (сертифікат №625/18 виданий 10 серпня 2018 року Фондом державного майна України) для складення письмового звіту з визначення вартості описаного майна, а саме: квартири площею 36,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

24 червня 2020 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Ребровим С.О. було винесено Ухвалу по справі №2-4185/11 за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ - «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», зацікавлені особи ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-4185/11. Згідно означеної Ухвали заяву ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-4185/11 було задоволено та замінено стягувача по цивільній справі №2-4185/11 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» ().

26 листопада 2019 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-4185 від 23 травня 2012 року та зупинив електронні торги з реалізації лоту №386802.

14 серпня 2020 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про поновлення виконавчих дій та виніс Постанову про заміну сторони виконавчого провадження, замінивши стягувача на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» ().

21 серпня 2020 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, у відповідності до якої квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було передано стягувачу ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () за ціною третіх електронних торгів в сумі 495 250,00 грн.

21 серпня 2020 року Приватний виконавець Дніпропетровської області Щигарцев І.В. виніс постанову про зняття арешту з майна, а саме з квартири за адресою: АДРЕСА_1 та склав Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, яким передав у власність ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В., на підставі означеної вище Постанови та Акту було видано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів реєстровий №1060. Цього ж дня (31 серпня 2020 року) приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська А.В. внесла його як підставу для відповідної реєстраційної дії до Державного реєстру речових прав Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53832246.

Щодо недійсності Постанови та Акту «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу» про передачу у власність ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 21 серпня 2020 року складених та затверджених Приватним виконавцем Щигарцевим І.В., позивач зазначає наступне.

У абзаці 1 статті 41 Конституції України закріплено право володіння, користування та розпорядження своєю власністю набутою в порядку визначеному законом.

Поняття, зміст права власності та його здійснення також закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

У абзаці 4 статті 41 Конституції України та у частині 1 ст. 321 Цивільного кодексу України вказано, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини 1 ст. 386 Цивільного кодексу України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України.

У частині першій статті 68 Сімейного кодексу України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статті 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Положення частини 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02 червня 2016 року передбачають, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частина 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює - у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно частини 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до частини першої ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 ст.655 ЦК України).

Частиною 4 ст.656 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини 1 ст.650, частини 1 ст.655 та частини 4 ст.656 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Згідно з частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).

Як зазначає позивач наслідком незаконних дій приватного виконавця Щигарцева І.В., а саме складення та затвердження недійсних Постанови та Акту «Про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу» яким передано у власність ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», належне в тому числі і Позивачу, нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 від 21 серпня 2020 року стала реєстраційна дія, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської А.В., яка 31 серпня 2020 року на підставі означеної вище Постанови та Акту видала ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів реєстровий №1060 та цього ж дня (31 серпня 2020 року) внесла його як підставу для відповідної реєстраційної дії до Державного реєстру речових прав Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53832246.

У відповідності до частини 1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Виходячи з означених вище підстав недійсність Постанови та Акту, що були складені та затверджені приватним виконавцем Щигарцевим І.В. породжує і недійсність (нечинність) виданого на їх підставі приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською А.В. Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстровий №1060 від 31 серпня 2020 року.

В матеріалах справи міститься відзив Відповідача-4 на позовну заяву, в якому Черечеча С.Ю. не заперечує проти вказаних позивачем обставин викладених в позовній заяві, та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Також судом було долучено до матеріалів справи відзив Відповідача-2 - Державного підприємства "СЕТАМ" та Відповідача-3 - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", з яких вбачається, що Відповідач-2 та Відповідач-3 не погоджуються з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважають їх не обґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Предметом спору у даній справі є визнання матеріально-правова вимога щодо визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування Постанови та Акту "Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу", визнання недійсним та скасування Свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Дослідивши матеріали справи, судом прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав та встановлених обставин.

03.10.2011 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по справі №2-4185/11 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхрова Олександра Володимировича про визнання кредитного договору удаваним та застосування наслідків удаваного правочину. Даним рішенням, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 646 474 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 648 294 грн 67 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ Райффайзен Банк Аваль, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхров Олександр Володимирович про визнання кредитного договору удаваним та застосування наслідків удаваного правочину - відмовлено.

На виконання рішення 23.05.2012 видано виконавчий лист, який востаннє було пред`явлено до виконання 24.10.2018.

02.08.2019 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Оксі Банк" було укладено договір №114/2-16 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило свої права вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №014/142424/3101/73.

02.08.2019 між ПАТ "Оксі Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Оксі Банк" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №014/142424/3101/73.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у справі №2-4185/11 замінено стягувача по цивільній справі №2-4185/11 з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

Попередньо, 12.11.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим Ігорем В`Ячеславовичем, розглянуто заяву представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Сапіги М.М. про примусове виконання виконавчого листа №2-4185 виданого 23.05.2012 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області та відкрито виконавче провадження № 57661967.

В ході примусового виконання рішення приватним виконавцем було встановлено, що боржником в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №014/142424/3101/73 було передано транспортний засіб Тоуоtа FJ Сruiser, реєстраційний № НОМЕР_2 , 2007 року випуску (Договір застави №014/08-02/1668).

19.11.2018 приватним виконавцем винесено Постанову про розшук майна у виконавчому провадженні №57661967, а саме автомобіля марки Тоуоtа, модель FJ Сruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Фактично розшук транспортних засобів здійснюється за допомогою електронної бази "Відеоконтроль-Рубіж" під час зупинки транспортного засобу поліцією, або ж на автомагістралі автоматичною фіксацією перед постами поліції.

Суд зазначає, що не встановивши місцеперебування автомобіля, приватним виконавцем проведено ряд інших дій щодо встановлення іншого майна боржника.

01.11.2019 боржниця була ознайомлена із матеріалами виконавчого провадження, останній достовірно було відомо, що автомобіль, який перебуває у заставі, знаходиться в розшуку.

11.09.2019 приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №57661967 винесено Постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Багрова Дмитра Олеговича, який має Сертифікат, від 10.08.2018 за № 625/18, виданий Фондом державного майна України (строк дії: 10.08.2021).

Згідно звіту про оцінку майна від 23.09.2018, наданого суб`єктом оціночної діяльності -суб`єктом господарювання Багровим Д.О., вартість трикімнатної квартири загальною площею 56,5 кв.м., житлова площа 36,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , склала 707 500,00 грн безПДВ.

Вищевказане майно відповідно до вимог ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" та порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5, передано на реалізацію, у зв`язку з чим Державне підприємство "СЕТАМ" здійснювало реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт https://setam.net.ua в мережі Інтернет.

Державним підприємством "СЕТАМ" проводились електронні торги з реалізації трикімнатної квартири загальною площею 56,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказом Міністерства юстиції України від 29.03.2019 №1008/5 державне підприємство "СЕТАМ" було визначено організатором електронних торгів, торгів за фіксованою ціною як переможець конкурсу з визначення Організатора.

Відповідно до частини другої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" (Реалізація майна, на яке звернено стягнення) порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Електронні торги арештованим майном відбуваються на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу першого пункту другого розділу II Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Так, інформація про реалізацію трикімнатної квартири загальною площею 56,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . була внесена до Системи ДП "СЕТАМ" на підставі заявки приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, яка була передана в рамках виконавчого провадження №57661967, в якому боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал".

Перші торги з реалізації трикімнатної квартири загальною площею 56,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 було призначено на 13.10.2019 за номером лоту №376462.

Однак торги за лотом №376462 було визнано такими, що не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що було складено протокол №437043.

Після проведення уцінки майна, було призначено повторні (другі) торги з реалізації арештованого майна за номером лоту №381016, які мали відбутись 05.11.2019.

Однак торги за лотом №381016 було визнано такими, що не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що було складено протокол №442367.

Після проведення повторної уцінки майна, було призначено повторні (треті) торги з реалізації арештованого майна за номером лоту №386802, які мали відбутись 26.11.2019.

Однак торги за лотом №386802 було визнано такими, що не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів, про що було складено протокол № 4480147.

Проведення повторних четвертих торгів Порядком не передбачено.

Відповідно до частини шостої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Так, Стягувач скористався правом, передбаченим статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження", за наслідком чого державним виконавцем було складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Суд звертає увагу на висновок Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №757/18345/17-ц:

«Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України.

За статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16.

Отже, враховуючи те, що торги (втретє) призначені на 29 березня 2017 року не відбулись через відсутність учасників торгів, про що складений протокол №246003, позов про визнання недійсними проведення електронних торгів на підставі статей 203, 215 ЦК України задоволенню не підлягає, оскільки передача державним виконавцем спірного майна стягувачу після того як торги не відбулися не є договором купівлі-продажу, а є актом органу/посадової особи державної влади.»

Таким чином, складений приватним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можна визнати недійсним, оскільки за своєю природою він не є правочином, а є актом органу державної влади. Відповідно і інші позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо визнання недійсними торгів з реалізації лоту №386802 суд зазначає наступне.

Згідно висновку Верховного суду, викладений у постанові від 24.01.2018 у справі №910/8052/17 - "Стаття 650 ЦК України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016.

Згідно з п. 4 розділу X Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (п. 8 розділу X Порядку).

Отже, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином.

При цьому в п. І розділу XI Порядку міститься перелік умов, згідно з якими прилюдні торги вважаються такими, що не відбулись, зокрема, у разі: відсутності учасників електронних торгів; несплати всіма учасниками, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронних торгів, належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку; ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши факт нездійснення позивачем повного розрахунку за придбане майно у строк, передбачений розділом X Порядку та відсутність акту про проведення прилюдних торгів, прийшов до правильного висновку, що договірні відносини купівлі-продажу майна на цих торгах не були оформлені, а отже такий правочии є неукладеним.

З неукладеного правочину не виникає договірних зобов`язань і він не породжує жодних цивільних правовідносин, в той час, коли недійсний правочин не породжує тих правових наслідків, які притаманні правочинам цього виду, але він породжує правові наслідки, які випливають з його недійсності.

Верховний суд погоджується з висновком апеляційного суду, що неукладений договір не може бути визнаний недійсним, а тому підстав для задоволення позову немає."

Однак торги з реалізації лоту №386802 було визнано такими, що не відбулись. За результатом проведення торгів акт не складався. Правочин з реалізації арештованого майна не відбувся, в зв`язку з чим не може бути визнаний недійсним.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі, суд враховував також такі норми діючого законодавства.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 Сімейного кодексу України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 Сімейного кодексу України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 Сімейного кодексу України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі №14-127цс20.

Якщо одним із подружжя укладено кредитний договір в інтересах сім`ї то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі №205/5882/18.

Відповідно до частин 1-3 статті 65 Сімейного кодексу України дружина, Чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Положення цієї статті визначає правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо.

Верховний Суд зазначив, що такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Із аналізу вказаних норм можна стверджувати, що у разі, коли в конкретній справі жодне право, свобода чи інтерес саме позивача не було порушено зазначеним у позові незаконним діянням відповідача, права, свободи чи інтереси позивача відповідач не оспорює, то в такому разі правових підстав для задоволення такого конкретного позову немає.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до відповідача-1: приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича (49001, м. Дніпро, вул. Свєтлова, 35, буд. 6), відповідача-2: Державного підприємства "СЕТАМ" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6, ), відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ), відповідача-4: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_5 ), за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни (49000, м.Дніпро, пр-т. Д.Яворницького, 59А), третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ) про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування Постанови та Акту "Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу", визнання недійсним та скасування Свідоцтва про придбання нерухомого майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.09.2022.

Суддя А.Є. Соловйова