СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Харків Справа № 905/2009/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" (вх.№ 647 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 10.02.2022, ухвалене суддею Величко Н.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області 10.02.2022 (повний текст рішення складено та підписано 14.02.2022) у справі №905/2009/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський коксохімічний завод", м. Кам`янське Дніпропетровської області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп", м. Краматорськ Донецької області,

про стягнення 473101,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" неустойки у розмірі 473101,20 грн за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 в частині термінів поставки товару.

В ході розгляду справи відповідач, не заперечуючи щодо правильності розрахунку суми неустойки, просив задовольнити позов частково, а саме: зменшити розмір пред`явлених до стягнення санкцій на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну поставку товару за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 у сумі 20644,42 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.02.2022 позовні вимоги задоволено частково. Зменшено розмір неустойки на 20 відсотків. Стягнуто з ТОВ "Торговий дім Донмашгруп" на користь ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" неустойку у розмірі 378480,96 грн та відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи 7096,52 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказане клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки підлягає частковому задоволенню з таких підстав: посилання відповідача на неспівмірність передбаченого п.7.3 договору розміру неустойки за прострочення поставки товару з розміром санкцій для позивача у п.7.2 у разі затримки оплати поставленого товару є необґрунтованими, оскільки, підписуючи договір, сторони дали згоду на його умови; укладаючи договір на поставку товару, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування санкцій за порушення ним зобов`язань; договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021 вчинений з дотриманням відповідних норм законодавства і матеріали справи не містять фактичних даних стосовно невідповідності його чинному законодавству в розумінні ст.204 ЦК України; господарським судом враховано пояснення позивача, відповідно до яких його підприємство також зазнало збитків через прострочення поставки товару, необхідного для його виробництва. Водночас суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем не обґрунтовано розміру збитків внаслідок прострочення саме відповідачем поставки товару, фактично поставка товару відбулася 07.09.2021 року, прийнята позивачем за якістю без зауважень, при цьому, порушення відповідачем строку поставки відбувалось в часи складної санітарно-епідеміологічної ситуації в країні, пов`язаної з поширенням COVID-19, введення карантинних обмежень у всій державі і такі обмеження тривають дотепер, що є загальновідомим фактом. За таких обставин, господарський суд вказав, що при зменшенні розміру неустойки на 20%, та стягненні з відповідача 378480,96 грн штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару ним враховано майнові інтереси обох сторін.

ТОВ "Торговий дім Донмашгруп" надіслало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати вищевказане рішення господарського суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну поставку товару за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 у сумі 20644,42 грн та відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи 7096,52 грн.

Не спростовуючи висновків суду першої інстанції щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми, у відповідності до умов договору, заявник скарги водночас наводить наступні доводи: умови договору є неспівмірними в частині відповідальності обох сторін, а саме, згідно п.7.3 договору у випадку порушення термінів або обсягів поставок товару більше ніж на 5 календарних днів, постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару, за кожен календарний день прострочення строків поставки товару тоді як за змістом п.7.2 договору, у разі несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен банківський день прострочення оплати. За таких обставин, відповідач просив суд першої інстанції застосувати до нього ті самі (дзеркальні) санкції, які передбачені до покупця і становили б 20644,42 грн. Посилання господарського суду в оскаржуваному рішенні на свободу договору та вільний вибір сторонами його умов, на думку заявника скарги, не узгоджуються з приписами ст.3 ЦК України щодо розумності та справедливості при визначенні розміру та бази неустойки, яка підлягала б сплаті кожною стороною. Апелянт зазначає, що, враховуючи тривале узгодження ціни товару за вимогою позивача та проведення тендеру, відповідач, з метою отримання замовлення, був вимушений погодитися на укладення договору в редакції, наданій позивачем. Заявник скарги також вважає, що господарський суд не повною мірою врахував майновий стан сторін, оскільки відповідач є суб`єктом малого підприємництва, а позивач суб`єктом великого підприємництва; розмір неустойки майже втричі перевищує розмір доходу, отриманого відповідачем від виконання угоди; на думку апелянта, господарський суд безпідставно врахував пояснення позивача про нібито завдання йому збитків затримкою, допущеною відповідачем; надані позивачем документи нібито про неможливість виконання ним умов іншого контракту містять виправлення, не обумовлені обома сторонами такого контракту; відповідач постійно повідомляв про хід виконання договору, стан виготовлення товару, який підлягав постачанню, наводив обґрунтування затримки, тобто здійснював всі дії, щоб запевнити позивача у своїй добросовісності; негайно після виготовлення товару він був поставлений позивачу; однак, на думку заявника скарги, суд першої інстанції безпідставно не застосував до правовідносин сторін принципи розумності та справедливості, передбачені ст.231 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України, і не зменшив розмір неустойки до суми 20644,42 грн, яку б мав сплачувати позивач на підставі п.7.2 договору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Торговий дім Донмашгруп", витребувано у Господарського суду Донецької області матеріали даної справи №905/2009/21 у повному обсязі, встановлено учасникам справи строк до 29.06.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

29.06.2009 Приватне акціонерне товариство "Камет-Сталь" (яке зазначає, що воно є позивачем у даній справі, посилаючись на те, що Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод" змінило назву на Приватне акціонерне товариство "Камет-Сталь") надіслало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.07.2022 на виконання ухвали від 13.06.2022 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №905/2009/21.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022, постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантій, відповідно до приписів пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, якими встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.07.2022 призначив апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2022 об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132. Учасникам справи було запропоновано заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою.

01.09.2022 до суду надійшло клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" (за твердженням заявника, попередня назва вказаного підприємства Приватне акціонерне товариство "Дніпровський коксохімічний завод", тому заявник зазначає, що на теперішній час ПРАТ "Камет-Сталь" є позивачем у даній справі), про участь у судовому засіданні 20.09.2022 об 11:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме, за допомогою сервісу "EаsyCon". Ухвалою суду від 07.09.2022 вказане клопотання було задоволено.

19.09.2022 відповідач, ТОВ "Торговий дім Донмашгруп", звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що представник даного товариства не може взяти участь у судовому засіданні 20.09.2022 об 11:30 год. у зв`язку з відрядженням, а також зазначаючи про неможливість навіть у режимі відеоконференції приєднатися до розгляду апеляційної скарги Східним апеляційним господарським судом. Доказів на підтвердження відповідних обставин до клопотання не додано.

В судове засідання до Східного апеляційного господарського суду представники сторін не прибули.

Відеоконференцзв`язок з представником Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" із застосуванням онлайн сервісу "EasyCon" не було здійснено через непрацездатність програмно-апаратного комплексу у Східному апеляційному господарському суді станом на час проведення судового засідання (про що судом складено акт №12-33/142 від 20.09.2022).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Як уже зазначалося, явку представників учасників справи визнано необов`язковою, в ході підготовки справи до розгляду не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість проведення судового засідання без участі представників сторін, тому колегія суддів зазначає про відсутність підстав для відкладення розгляду справи через неможливість участі представника Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" (який стверджує, що вказане товариство є позивачем у даній справі) в судовому засіданні 20.09.2022 в режимі відеоконференції.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.11, 12 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як було встановлено вище, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо перебування представника у відрядженні, окрім того, ним не доведено неможливості направлення в судове засідання іншого представника, а також не надано доказів, що справу не може бути розглянуто без участі представника ТОВ "Торговий дім Донмашгруп", повідомленого належним чином про час та місце судового засідання у Східному апеляційному господарському суді (зокрема, не зазначено про наявність у представника пояснень та доказів, які станом на 20.09.2022 відсутні в матеріалах справи, не могли бути надані раніше з об`єктивних причин та мають значення для її розгляду).

За таких обставин, враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання була визнана необов`язковою, колегія суддів, керуючись принципами рівності всіх юридичних осіб перед законом і судом (ст.7 ГПК України), пропорційності у господарському судочинстві (ст.15 ГПК України), з огляду на необхідність дотримання вищенаведених принципів щодо розумності строків розгляду справи, дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання представника ТОВ "Торговий дім Донмашгруп" про відкладення розгляду справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський коксохімічний завод" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" (постачальник) укладено договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021, за умовами якого постачальник зобов`язався виготовити і передати, а покупець прийняти і оплати товар на умовах, передбачених цим договором. Строки поставки товару вказуються в специфікаціях (п.3.3 договору).

Згідно з п.7.3 договору у випадку порушення термінів або обсягів поставок товару більше ніж на 5 календарних днів, постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару, за кожен календарний день прострочення строків поставки товару, при цьому неустойка нараховується постачальнику починаючи з першого календарного дня порушення термінів або обсягів поставок товару.

У випадку порушення термінів поставки товару більш ніж на 14 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання і оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар грошових коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом 3 банківських днів з дати отримання такого повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення 3 робочих днів з дати відправлення повідомлення покупцем за адресою постачальника, вказаною в договорі (п.7.4 договору).

22.02.2021 позивачем та відповідачем підписано специфікацію №1 до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021, у якій визначено: найменування товару Стрічка транспортерна L=17,2 пог.м., код УКТ ЗЕД 8431 та якісні характеристики товару; кількість - 1 шт.; ціна з урахуванням ПДВ 1433640,00 грн. (п.1); умови поставки DDP-склад покупця, м. Кам`янське у відповідності до ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року (п.2); строк/термін поставки 100 календарних днів з дати підписання цієї специфікації та узгодження покупцем креслення ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ.

Відповідно до наявного в матеріалах справи креслення ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ до специфікації №1 від 22.02.2021 до договору поставки № 21/1470 від 22.02.2021, вказане креслення узгоджено покупцем 23.03.2021.

Отже, постачальник мав здійснити поставку у строк до 01.07.2021.

Як свідчать матеріали справи, 07.09.2021, тобто з порушенням строків, визначених договором, постачальник поставив, а покупець прийняв згідно з товарно-транспортною накладною, видатковою накладною № 415 та актом приймання-передачі № 415 товар - Стрічка транспортерна L=17,2 пог.м., кр. ДМГ.137.2597.04.00.00.000СБ кількістю 1 шт., вартістю 1433640,00 грн.

Покупець звертався до постачальника з повідомленням про порушення умов договору від 29.07.2021 № 89/411 та претензією від 30.07.2021 № 89/413, в якій вимагав сплатити неустойку, обумовлену у п.7.3 договору, за час прострочення поставки товару.

Однак неустойку постачальником не було сплачено, що стало підставою для звернення ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" з позовом у даній справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" неустойки у розмірі 473101,20 грн.

В ході розгляду справи відповідач надав відзив на позов (т.1, а.с. 52 58), у якому, не заперечуючи факту прострочення поставки та правильності розрахунку неустойки, водночас просив суд задовольнити позов частково, а саме: зменшити розмір пред`явлених до стягнення санкцій на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за несвоєчасну поставку товару за договором поставки №21/1470 від 22.02.2021 у сумі 20644,42 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.02.2022 позовні вимоги задоволено частково (із наведених вище підстав). Зменшено розмір неустойки на 20 відсотків. Стягнуто з ТОВ "Торговий дім Донмашгруп" на користь ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" неустойку у розмірі 378480,96 грн та відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи 7096,52 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) слід погодитися з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач не заперечує висновків місцевого господарського суду щодо правильності нарахування позивачем суми неустойки згідно з умовами договору. Доводи скаржника зводяться до того, що ця сума підлягає зменшенню, оскільки умови договору є неспівмірними в частині відповідальності обох сторін. Тому, на думку відповідача, було б справедливим застосувати до нього як до продавця за порушення договірних зобов`язань ті самі (дзеркальні) санкції, які встановлені для покупця (у розмірі 20644,42 грн).

Відповідно до статті 233 ГК України, на яку посилається апелянт, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання у відповідності до ст.13, 76 79 ГПК України.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки. Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі №922/266/20, від 14.07.2021 у справі №916/878/20, від 21.10.2021 у справі № 914/2153/20, від 07.07.2022 у справі № 910/10458/19 тощо).

Як вбачається з матеріалів справи та наведених в апеляційній скарзі доводів, відповідач не заперечує щодо правильності визначення позивачем суми неустойки, яка підлягає стягненню, але вважає, що місцевий господарський суд зменшив зазначену суму недостатньо, лише на 20%, стягнувши з відповідача на користь позивача 378480,96 грн, тоді як справедливим, на думку заявника, було б зменшити суму стягнення до 20644,42 грн. Розмір відповідної суми апелянт визначив наступним чином: згідно п.7.3 договору у випадку порушення термінів або обсягів поставок товару більше ніж на 5 календарних днів, постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,5% від вартості не поставленого в строк товару, за кожен календарний день прострочення строків поставки товару тоді як за змістом п.7.2 договору, у разі несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен банківський день прострочення оплати, за таких обставин, відповідач просив суд першої інстанції застосувати до нього ті самі (дзеркальні) санкції, які передбачені до покупця і становили б 20644,42 грн. Посилання господарського суду в оскаржуваному рішенні на свободу договору та вільний вибір сторонами його умов, на думку заявника скарги, не узгоджуються з приписами ст.3 ЦК України щодо розумності та справедливості при визначенні розміру та бази неустойки, яка підлягала б сплаті кожною стороною.

Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд надав належну оцінку вищенаведеним аргументам відповідача, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що сторони є вільними при укладанні договору. Розмір штрафних санкцій та порядок їх нарахування встановлений договором. Підписуючи цей договір, сторони дали згоду на його умови, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення; укладаючи договір на поставку товару, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування санкцій за порушення ним зобов`язань; договір поставки № 21/1470 від 22.02.2021 вчинений з дотриманням відповідних норм законодавства і матеріали справи не містять фактичних даних стосовно невідповідності його чинному законодавству в розумінні ст.204 ЦК України, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів протилежного.

Суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для застосування "дзеркальних" санкцій (про що просить відповідач), оскільки відповідне не узгоджується з умовами договору.

В силу приписів ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується апелянтом, укладений між сторонами договір є чинним, його не було оспорено та не було визнано недійсним (зокрема, з підстав, передбачених ст. 229 231 ЦК України, як такий, що вчинено під впливом помилки, обману чи насильства).

Тому посилання апелянта на загальні положення ст.3 ЦК України, так само як і не обґрунтовані жодними доказами твердження про те, що ТОВ "Торговий дім Донмашгруп" було змушене погодитися на укладення договору в редакції, наданій позивачем не спростовують відповідних обставин і не можуть бути підставою для незастосування санкцій, передбачених спеціальними нормами чинного договору саме на випадок порушення постачальником строків поставки, оскільки, у відповідності до ст.526, 629 ЦК України, умови договору є обов`язковими для виконання сторонами.

Щодо перевищення розміром неустойки розміру доходу, отриманого відповідачем від виконання угоди, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідне належить до підприємницьких ризиків ТОВ "Торговий дім Донмашгруп".

На думку апелянта, господарський суд безпідставно врахував пояснення позивача про нібито завдання йому збитків затримкою, допущеною відповідачем; надані позивачем документи нібито про неможливість виконання ним умов іншого контракту містять виправлення, не обумовлені обома сторонами такого контракту.

Однак заявником скарги не мотивовано, про які саме виправлення йдеться і яким чином вони впливають на правильність встановлення місцевим господарським судом обставин даної справи.

Натомість, як вбачається з оскаржуваного рішення, стосовно наданих позивачем договорів поставки місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано доказів пред`явлення його контрагентами претензій щодо виконання позивачем зобов`язань за укладеними договорами поставки № 17/208 від 17.05.2017, від 17/584 від 08.12.2017 та контрактом № DKHZ-KTL-2021-1/1603, не доведено у порядку, передбаченому положеннями ч.3 ст.13, ст.ст.74, 76-77 ГПК України, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність саме відповідача як заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у позивача у вказаному ним розмірі - наслідком такої протиправної поведінки, що ці збитки не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах).

Водночас, на підтвердження факту спричинення негативних наслідків позивачеві через несвоєчасність поставки, ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" надало до матеріалів справи і інші докази (зокрема, технічний звіт, т.1, а.с.153), які господарський суд правомірно взяв до уваги при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки.

Твердження заявника скарги про неврахування місцевим господарським судом добросовісності дій відповідача та балансу інтересів обох сторін також є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, дослідивши пояснення сторін та наявні у справі докази, зазначив, що відповідач повідомляв позивача про наявні обставини щодо неможливості виконання зобов`язання у строки погоджені сторонами, поставка товару прийнята позивачем за якістю без зауважень, при цьому, порушення відповідачем строку поставки відбувалось в часи складної санітарно-епідеміологічної ситуації в країні, пов`язаної з поширенням COVID-19, отже, клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, і розмір неустойки слід зменшити на 20%.

На думку колегії суддів, відповідне свідчить про належне врахування місцевим господарським судом інтересів обох сторін.

Будь-яких інших обставин, що могли б бути підставою для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру стягнутої неустойки апелянтом не наведено.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Донмашгруп" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 10.02.2022 у справі №905/2009/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.09.2022

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна