ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 927/860/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гутника В.П. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації

на рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2021 (повний текст складено 18.01.2022)

у справі №927/860/21 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав Еко Буд"

про стягнення 1 600 854 грн 00 коп.,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - позивач) звернулось у господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слав Еко Буд" (далі - відповідач) про стягнення 1 600 854,00 грн безпідставно отриманих коштів в результаті завищення обсягів робіт в актах виконаних робіт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2018 між сторонами було укладено договір підряду №15-Б про закупівлю робіт за державні кошти "Реконструкція кінотеатру "Літній" під спортивну залу по вул. Б. Майстренка, 8, у м. Новгород-Сіверський Чернігівської області (коригування) (ДК 021:2015-45454000-4 "Реконструкція"). Позивач у повному обсязі оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, однак в ході планової ревізії, проведеної Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівської області, було проведено контрольний обмір по об`єкту та встановлено завищення вартості будівельних робіт на суму 1 600 854,00 грн внаслідок внесення недостовірних даних обсягів будівельних робіт до актів, чим порушено умови договору. Відповідач безпідставно одержані кошти позивачу не повернув, тому він змушений звернутися до суду.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08 грудня 2021 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм; рішення не містить мотивів відхилення доводів позивача у розрізі юридичної кваліфікації спірних правовідносин, натомість, суд самостійно надав оцінку правовідносинам сторін в контексті ст.1212 ЦК України, зазначивши, що правовідносини не регулюються вказаною нормою, і з цих мотивів відмовив у позові.

Сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання в порядку, визначеному статтями 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду на офіційні електронні адреси.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, з огляду на обізнаність сторін про розгляд справи, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, і участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника відповідача.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 23.10.2018 року між Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації, як замовником, та ТОВ "Слав Еко Буд", як виконавцем, було укладено договір підряду №15-Б про закупівлю робіт за державні кошти "Реконструкція кінотеатру "Літній" під спортивну залу по вул. Б. Майстренка, 8, в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області (коригування) (ДК 021:2015-45454000-4 "Реконструкція") (а.с.5-14), відповідно до умов якого виконавець виконує роботи та спільно із замовником здає об`єкт в експлуатацію у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації, діючих ДСТУ та інших нормативних актів чинних на території України.

Згідно з п. 3.1 договору вартість будівництва визначається з урахуванням ДСТУ БД.1.1-1:2013, проектно-кошторисної документації, тендерної документації, пропозиції Виконавця та вимог чинного законодавства.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що ціна договору визначається виходячи із загальної вартості будівельних робіт, устаткування та інших витрат, що виконуються виконавцем за даним договором та становить 4 853 024,00грн, у т.ч. ПДВ - 808 837,33 грн. у т.ч. зворотні суми, які не підлягають оплаті - 11503,20 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 3.6 договору договірна ціна цього Договору є твердою і визначається відповідно до ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013.

Додатковою угодою № 5 від 27.12.2018 було внесено зміни до договору в частині продовження строку дії договору та терміну виконання робіт: до 31 грудня 2019 року, та, відповідно, змінили порядок розрахунків (а.с.15-21).

Позивач у позовній заяві вказує, що підрядні роботи відповідачем були виконані, однак в порушення умов Договору підряду та пунктів п. 6.4.3. 6.4.7 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 Правил визначення вартості будівництва, затверджених та введених в дію наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, Відповідачем до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в у період з грудня 2018 року по грудень 2019 року було внесено недостовірні дані обсягів будівельних робіт. Відповідно до умов Договору підряду № 15-Б від 23.10.2018 (пункт 4.2) розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі підписаних сторонами актів форми №КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт) та форми КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат). Вказані вище акти із завищеними обсягами Управлінням було оплачено в повному обсязі.

Порушення умов договору, у вигляді завищення вартості робіт, було виявлене у ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.02.2019 по 31.12.2020 року, яка здійснювалася Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області та за результатами якої складено акт №06-30/1 від 04.02.2021 (далі - Акт ревізії) (а.с.22-30), де вказане порушення умов Договору описане як таке, що призвело до порушення Управлінням діючого бюджетного та господарського законодавства та завдання збитків.

Так, у ході планової ревізії Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області було проведено контрольний обмір по об`єкту "Реконструкція кінотеатру "Літній" під спортивну залу по вул. Б.Майстренка, 8, в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області (коригування)", в ході якого і було встановлено завищення вартості будівельних робіт на суму 1 600 854,00 грн., внаслідок внесення недостовірних даних обсягів будівельних робіт ТОВ "Слав Еко Буд" до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в у період з грудня 2018 року по грудень 2019 року. Акт контрольного обміру було надано Додатком № 2.9.73 до Акту ревізії (а.с.31-34).

Завищення вартості робіт по вказаному об`єкту, внаслідок завищення їх обсягів, за доводами позивача, призвело до здійснення позивачем зайвих видатків бюджетних коштів на суму 1 600 854,00 грн. чим порушено ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI та п. 6.4.3. 6.4.7 ДСТУ БД.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва, затверджених та введених в дію наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, чим нанесено збитки бюджету на вищевказану суму.

05.04.2021 позивач направив відповідачу лист за вих.№01-11/639, в якому просив, з посиланням на статті 1212, 1214 Цивільного кодексу України, повернути безпідставно одержані кошти в сумі 1 600 854,00 грн (а.с.35-37).

17.05.2021 позивач направив відповідачу лист за вих.№01-11/982, в якому повторно просив, з посиланням на статті 852, 1212, 1214 Цивільного кодексу України, повернути безпідставно одержані кошти в сумі 1 600 854,00 грн (а.с.38-40).

Вказані вимоги відповідачем не були отримані, що підтверджується інформацією із сайту відстеження поштових відправлень, де вказано "відправлення не вручено під час доставки: інші причини".

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 1 600 854,00 грн безпідставно отриманих коштів в результаті завищення обсягів робіт в актах виконаних робіт.

При цьому позивач вказував, що відповідач порушив умови ст.877 Цивільного кодексу України та пункти 1.2, 3.1, 3.6 договору, оскільки роботи було виконано не у відповідності з ДСТУ БД.1.1-1:2013, тому позивач, як замовник, має право на відповідне зменшення плати за роботу, однак сплатив повну ціну договору, але відповідач вимоги позивача не виконав, питання повернення безпідставно сплачених коштів не вирішене, сума завданих збитків відповідачем позивачу не перерахована.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кошти отримані відповідачем у відповідності до умов договору за виконані роботи, а акт планової ревізії не є належним доказом безпідставності набуття коштів, оскільки за своєю правовою природою не є правовстановлюючим документом, що породжує правові наслідки.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору підряду №15-Б про закупівлю робіт за державні кошти "Реконструкція кінотеатру "Літній" під спортивну залу по вул. Б. Майстренка, 8 у м. Новгород-Сіверський Чернігівської області (коригування) (ДК 021:2015-45454000-4 "Реконструкція").

Договір у встановленому порядку не був оспорений, не визнаний недійсним, а отже, був обов`язковим для виконання сторонами.

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога замовника про стягнення з підрядника суми грошових коштів у зв`язку із завищенням вартості виконаних робіт.

Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вимогами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з умовами договору підряду сторонами було досягнуто домовленість про те, виконавець повинен передати замовнику роботи, передбачені цим договором, якість яких відповідає умовам тендерної документації, затвердженої проектно-кошторисної документації на об`єкт, державним стандартам, будівельним нормам та іншими нормативно-правовим актам у сфері будівництва чинним на території України (п.2.1).

При цьому, виконані роботи, якість яких не відповідає вимогам тендерної документації, затвердженої проектно-кошторисної документації на об`єкт, державним стандартам,будівельним нормам та іншим нормативно-правовим актам у сфері будівництва вважаються не виконаними (п.2.2).

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Пунктами 4.6, 4.7 договору визначено, що при погодженні вартості робіт замовник перевіряє показники матеріально-технічних ресурсів, при виявлені завищення показників замовник має право відкласти підписання актів за формами КБ-2в, КБ-3 до досягнення взаємної згоди сторін з цього питання. Поточні та остаточний розрахунки за виконані роботи замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування на підставі актів форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Акт приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) - це документ первинного обліку, який складається щомісячно для визначення вартості та обсягів виконаних будівельно-монтажних, ремонтних та інших підрядних робіт і є основою для складання "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат" (форма №КБ-3). Акт складається підрядником (субпідрядником для генпідрядника) та представляється замовнику.

Верховний Суд в постанові від 21.08.2019 у справі №917/1489/18 виклав правову позицію, згідно якої передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

У матеріалах справи відсутні акти форми КБ-2в, довідки форми КБ-3 та докази їх оплати, однак з акту ревізії №06-30/1 від 04.02.2021, складеного Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівської області, вбачається, що у період з грудня 2018 року по грудень 2019 року обома сторонами підписані акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в на загальну суму 4 841 520,00 грн, що не перевищує загальну вартість робіт за договором (4 853 024,00 грн) і вказані роботи оплачені позивачем у повному обсязі.

Позивач не заперечував факт підписання ним актів приймання виконаних робіт без зауважень та факт їх оплати.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

При цьому статтею 853 ЦК України передбачено, що якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка фактичного обсягу витрат робочого часу, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів.

Отже, враховуючи приписи зазначених норм права, а також те, що позивач прийняв за актами приймання виконаних робіт без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем підрядні роботи, обумовлені договором підряду, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач погодився як з якістю таких робіт, так і з їх кількістю.

Мотивована відмова від приймання виконаних робіт з боку позивача в матеріалах справи відсутня. Водночас обсяг виконаних робіт погоджений сторонами та їх вартість повністю оплачена позивачем.

Отже, умови Договору підряду сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з цього приводу у них не було.

Звертаючись із позовом, позивач зазначає, що за результатами проведеної ревізії було встановлено завищення вартості будівельних робіт на суму 1 600 854,00 грн, внаслідок внесення недостовірних даних обсягів будівельних робіт, що є порушенням договору, вказана сума безпідставно утримається відповідачем і цим позивачу завдано збитків.

У той же час статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.

Застосовуючи дані статті, суду необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Апеляційним господарським судом встановлено, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки" заявлена до стягнення з відповідача перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договором підряду сума не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата виконаних за договором підряду робіт, то суд дійшов висновку, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі частини другої статті 224 ГК України.

Крім цього, за приписами частини другої статті 845 ЦК України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Позивачем не доведено, що порушення, на які він посилається, призвели до погіршення якості робіт.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача.

Що ж до доводів позивача про набуття відповідачем майна - грошових коштів у розмірі 1 600 854,00 грн без достатньої правової підстави, що має наслідком їх повернення у порядку статті 1212 ЦК України, на яку він посилався у направлених відповідачу вимогах, то вони були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки між сторонами у справі укладено договір підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані ним як оплата належно виконаних за договором робіт, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном.

Посилання позивача на акт, складений за результатом його планової ревізії фінансово-господарської діяльності Управління за період з 01.02.2019 по 31.12.2020 року, яка здійснювалася Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, як на беззаперечну підставу для стягнення коштів, також обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Тобто укладання сторонами у справі договору підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт та їх оплата є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Відтак акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов`язань за Договорами підряду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, та враховуючи не доведення позивачем наявності складу цивільного правопорушення, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду попередньої інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 1 600 854,00 грн безпідставно отриманих коштів в результаті завищення обсягів робіт в актах виконаних робіт.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин апеляційний господарський суд, відповідно до статті 236 ГПК України, враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі №21-237а13 та постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/12793/17, від 21.05.2018 у справі №922/2310/17 від 06.07.2018 у справі №904/7287/17, від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.10.2018 у справі №917/1064/17, від 20.06.2019 у справі №916/1906/18.

Таким чином доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 08 грудня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.10.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко