РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2022Справа № 910/12547/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., за участі секретаря судового засідання Старовойтова Є.А., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДСЕРВІС-2020" (площа Героїв Чорнобиля 1, кім. 101, Вінниця, Вінницька область, 21000, )

до 1) Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, Київ, 01001, )

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" (вул. Дмитрівська, буд. 46, Київ, 01054, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна (01001, м. Київ, вул. Софіївська, буд. 10-а);

2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Змисловська Тетяна Василівна ( АДРЕСА_1 );

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМСЕРВИСПРОМ 10" (51200, Дніпропетровська обл., м. Новомоскольськ, вул. Сучкова, буд. 2 А, ).

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРТ 2018" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 58, )

про визнання протиправним та скасування наказу

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДСЕРВІС-2020" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Міністерства юстиції України, оформленим наказом №4236/5 від 07.12.2020 про часткове задоволення скарги віповідача-2 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 №38329866, від 21.12.2017 №338883986, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, однак зазначений наказ прийнято відповідачем-1 з порушенням норм закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внаслідок чого порушено права позивача як власника відсотків незакінченого об`єкту будівництва, розташованого по вул. Богдана Хмельницького 58 в місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.09.2021.

13.09.2021 до відділу діловодства суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що під час розгляду скарги відповідача-2 було встановлено порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною (далі - третя особа-2) Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тому таке рішення правомірно скасовано наказом №4236/5 від 07.12.2020. Також відповідач-1 наводить свої заперечення щодо порушення строків звернення зі скаргою, оскільки відповідачем-2 було підтверджено дотримання таких строків з огляду на незаконне його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зупинення строків у зв`язку з введенням постановою Кабінету Міністрів України на усій території України карантину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 13.10.2021.

05.10.2021 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 не визнає позовні вимоги у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав прийнятим наказом №4236/5 від 07.12.2020, не доведено пропущення відповідачем-2 строків звернення зі скаргою, в свою чергу відповідачем-1 оскаржуваний наказ винесений правомірно.

У відзиві відповідчем-2 також заявлено клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 28.10.2021.

У підготовчому засіданні 28.10.2021 представником відповідача-2 подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та клопотання про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 28.10.2021 суд у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання відповідача-2 від 04.10.2021 (викладене у відзиві) про витребування доказів та відмову у задоволенні клопотання відповідача-2 про витребування доказів б/н від 25.10.2021 з наступних підстав.

Так, за приписами частини 1, 2, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У відповідності до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки заявником у клопотанні від 25.10.2021 не доведено обставини, які можуть підтвердити витребовувані докази, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

При цьому, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, а також обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача-2 про витребування доказів від 04.10.2021, викладене ним у відзиві, та витребування доказів у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації; Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дажук М.В; Міністерства юстиції України; у ліквідатора ТОВ Фірма "Консоль ЛТД" Демчана О.І. та Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дажук М.В.

Разом з цим, ухвалою суду від 28.10.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віту Володимирівну; приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловську Тетяну Василівну; Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМСЕРВИСПРОМ 10"; Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАРТ 2018", підготовче засідання відкладено на 24.11.2021.

Також, 28.10.2021 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДСЕРВІС-2020" про вжиття заходів забезпечення позову.

22.11.2021 від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМСЕРВИСПРОМ 10" (третя особа-3) на електронну пошту суду надійшли пояснення щодо неможливості надання витребуваних документів.

24.11.2021 від Міністерства юстиції України надійшло клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 28.10.2021.

Ухвалою Господарського від 24.11.2021 повторно витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації та Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дажук М.В. документи, раніше витребувані ухвалою від 28.10.2021, підготовче засідання відкладено на 16.12.2021.

29.11.2021 на виконання ухвали суду від 28.10.2021 від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації до відділу діловодства суду надійшли витребувані документи.

02.12.2021 на виконання ухвали суду від 28.10.2021 від Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дажук М.В. до відділу діловодства суду надійшли витребувані судом документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/12547/21 до розгляду по суті на 13.01.2022.

Розгляд справи по суті, призначений на 13.01.2022, не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Ягічевої Н. І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 призначено розгляд справи по суті на 03.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 розгляд справи по суті відкладено на 23.02.2022.

Розгляд справи по суті, призначений на 23.02.2022, не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Ягічевої Н. І. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2022 розгляд справи по суті призначено на 29.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 розгляд справи по суті відкладено на 27.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2022 розгляд справи по суті відкладено на 08.09.2022.

У судове засідання 08.09.2022 прибули представники позивача та відповідачів, представники третіх осіб у засідання не прибули, хоча про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином.

За приписами частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 08.09.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу представники відповідачів проти задоволення позову заперечили, просили відмовити.

У судовому засіданні 08.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

24.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38329866, яким зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМСЕРВИСПРОМ 10" на об`єкт нерухомого майна: 99 (дев`яносто дев`ять) відсотків від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі по проспекту "Житлово-громадський комплекс" за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 58 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391).

Підставою виникнення права власності зазначено договір про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку", серія і номер: 568, виданий 12.01.2012, видавник: Курковська Я.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

21.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38883986, яким зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАРТ 2018" на об`єкт нерухомого майна: 99 (дев`яносто дев`ять) відсотків від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі по проспекту "Житлово-громадський комплекс" за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 58 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391).

Підставою виникнення права власності зазначено Акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 3421, 3422, виданий 13.12.2017, видавник: Дажук М.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу та рішення загальних зборів про створення ТОВ "СТАРТ 2018", серія та номер: 1038, виданий 22.11.2017, видавник: Коновалова Е.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

В той же час, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 11.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" є власником об`єкта нерухомого майна: незавершене будівництво, житлово-громаський комплекс по вул. Богдана Хмельницького, 58 у Шевченківському районі міста Києва II черга будівництва, літера "Т", загальна площа: 11462, 9 кв. м, житлова площа: 8383, 6 кв.м, опис: незавершений будівництвом Житлово-громадський комплекс має відсоток готовності 40% (сорок відсотків), який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером №:88:199:0001, площею 0, 5026 га, за адресою: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, №58 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт незавершеного будівництва була проведена на підставі таких документів: дозвіл на використання будівельних робіт, серія та номер: 0384-Шв/Р, виданий 28.05.2008 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві; договір оренди земельної ділянки від 07.10.2003, серія та номер: 977; технічний паспорт, виданий ТОВ "ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ" 25.01.2018; довідка про відсоток готовності незавершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 415 (НЖ-2018/ВГ, видана ТОВ "ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ" 25.01.2018.

15.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" звернулося до Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України зі скаргою на дії, проведені державним реєстратором вх. №19922-33-20, у якій, зокрема, просило скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38329866 від 24.11.2017, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ "КОМСЕРВИСПРОМ 10" №23555199 від 24.11.2017 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний №391, скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38883986 від 21.12.2017, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ "СТАРТ 2018" №24081255 від 18.12.2017 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний №391.

15.10.2020 за результатами розгляду вищевказаної скарги Колегією Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) було надано висновок, яким, зокрема, рекомендовано: 1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 15.07.2020 задовольнити частково; 2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень від 24.11.2017 №38329866 від 21.12.2017 №38883986, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною.

Серед мотивів рішення, викладених у стислому вигляді, Колегією зазначено, що приватним нотаріусом Змисловською Т.В. порушено пункт Порядку №1127, оскільки нею прийнято оскаржуване рішення за відсутності документу, що посвідчує право на земельну ділянку, документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт та технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва; приватним нотаріусом Змисловською Т.В. під час прийняття оскаржуваного рішення не було належним чином перевірено обсяг цивільної правоздатності та дієздатності ТОВ "КОМСЕРВИСПРОМ 10" та уповноваженої особи Зулфієва Геннадія Олександровича, таким чином оскаржувані рішення, прийняті приватним нотаріусом Змисловською Т.В., підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням законодавства.

На підставі висновку колегії від 15.10.2020 Міністерством юстиції України прийнято рішення, оформлене наказом від 07.12.2020 №4236/5, яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 15.07.2020 задоволено частково, скасовано рішення від 24.11.2017 №38329866, від 21.12.2017 №38883986, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач-2 звернувся до відповдача-1 зі скаргою з порушенням строків, встановлених ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV, при цьому, обставини наведені скаржником щодо неможливості звернення у встановлений законом строк, не можуть бути підставою для визнання поважною пропуску такого строку, вважає, що наказ Міністерства юстиції України №4236/5 в частині задоволення вимог скарги підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" оскаржувало ті самі реєстраційні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, яка здійснювала державну реєстрацію права власності Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМСЕРВИСПРОМ 10" незакінченого будівництва об`єкта р.н. нерухомого майна №391 за рішенням №38329866 від 24.11.2017 та рішенням №38883986 від 21.12.2017.

На думку позивача, запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" 16.09.2018 не може бути підставою для визнання поважною причини пропуску строку звернення до Колегії Міністерства юстиції України, оскільки до моменту внесення цього запису відповідачем-2 вже було реалізовано право на звернення з відповідною скаргою (від 23.01.2018, наказ Міністерства юстиції України від 21.02.2018 №560/7), при цьому про обізнаність відповідача-2 ще з 2018 року щодо відчуження нерухомого майна на користь позивача свідчить зміст ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (від 11.04.2018 у справі №761/12819/18; від 11.04.2018 у справі №761/12820/18; від 31.05.2018 у справі №761/18796/18; від 31.05.2018 у справі №761/18793/18; від 31.05.2018 у справі №761/6900/19; від 19.07.2019 у справі №752/607/18).

Також, за твердженням позивача, Міністерство юстиції України при розгляді скарги не звернуло уваги, що державна реєстрація права була здійснена за іншою особою, ніж зазначена у рішеннях приватного нотаріуса, а саме за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДСЕРВІС-2020", отже у задоволенні скарги мало бути відмовлено.

Відповідачі, в свою чергу, заперечили проти позовних вимог, з підстав того, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та із встановленням обставин, що є підставами для скасування рішення державного реєстратора Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, яка належним чином не перевірила документи, що посвідчують право на земельну ділянку, документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт та технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва, які б підтверджували факт набуття спочатку ТОВ "Фірма "КОНСОЛЬ ЛТД" прав на об`єкт незавершеного будівництва, а потім ТОВ "КОМСЕРВИСПРОМ 10", отже державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна здійснена з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідачі, також, наголошують на дотриманні строків звернення зі скаргою на реєстраційні дії, оскільки відповідачем-2 було підтверджено дотримання таких строків з огляду на незаконне його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зупинення строків у зв`язку з введенням постановою Кабінету Міністрів України на усій території України карантину.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону).

За приписами частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до статті 6 Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав врегульовано приписами статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 вищевказаної статті, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (частина 3 статті 37 Закону).

У частині 5 вказаної статті зазначено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України. У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Згідно з ч. 8 зазначеної статті Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Як зазначалося вище, як на підставу для відмови у задоволенні скарги позивач посилається на пропущення відповідачем-2 строку звернення зі скаргою, передбаченого ч. 3. ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналіз вказаної норми дозволяє дійти висновку, що для цілей обчислення строку оскарження рішень, дій чи бездіяльності поряд з об`єктивним критерієм (дата прийняття рішення) ураховується також суб`єктивний критерій (коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав рішеннями, діями чи бездіяльністю).

Під можливістю довідатися про порушення права в цьому випадку необхідно розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні рішення, дії, чи бездіяльність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №420/3933/20.

При цьому, в статті 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає недоведеним факт обізнаності Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" зі здійсненням реєстраційних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною 24.11.2017 №38329866 та 21.12.2017 №38883986 або можливості дізнатися про такі обставини з 2018 року.

Так, зі змісту наданих ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (від 11.04.2018 у справі №761/12819/18; від 11.04.2018 у справі №761/12820/18; від 31.05.2018 у справі №761/18796/18; від 31.05.2018 у справі №761/18793/18; від 31.05.2018 у справі №761/6900/19; від 19.07.2019 у справі №752/607/18) не вбачається закінчення стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №00005, при цьому за приписами пункту 5 ч. 2 ст. 56 Кримінального процесуального кодексу України Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК", як потерпілий, має право отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, лише після закінчення досудового розслідування.

У зазначеному аспекті, враховуючи, що за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 58 фактично зареєстровано різні об`єкти нерухомого майна, під різними реєстраційними номерами (№000 та №391), за результатом оцінки наданих сторонами доказів цілком вірогідним є факт неможливості відповідачем-2 дізнатися про порушення його прав у розумінні частини 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо повторного звернення зі скаргою, оскільки з наданого наказу Міністерства юстиції України №560/7 від 21.02.2018 про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 26.01.2018 не вбачається, що вимоги, викладені у цій скарзі, ідентичні вимогам скарги відповідача-2 від 15.07.2020.

Разом з цим, надаючи оцінку доводам відповідачів щодо поважності причин звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" зі скаргою лише з 15.07.2020, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.09.2018 державним реєстратором Грицай Н.В. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" було проведено реєстраційну дію №1009063 "Скасування реєстраційної дії (для виправлення помилок)", за результатами якої було скасовано іншу реєстраційну дію - від 28.07.2005 "Державна реєстрація юридичної особи шляхом перетворення", проведену державним реєстратором Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Майбородою Валентиною Григорівною.

Наказом Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №347/5 скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.09.2018 №1009063 "Скасування реєстраційної дії (для виправлення помилок)", проведену державним реєстратором Київської філії Комунального підприємтсва Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Грицай Наталією Володимирівною щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК".

За приписами ч. 1, 4, ст. 89. Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

За визначенням, наведеним у пункті 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (№ 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Статтею 18 Закону № 755-IV у редакції, що застосовується до спірних правовідносин, і статтею 10 цього Закону у чинній редакції встановлено спростовну презумпцію відомостей, внесених до ЄДР, з огляду на що запис про припинення юридичної особи (у даному випадку скасування реєстраційного запису в ЄДР про створення юридичної особи) не є беззастережним доказом того, що юридична особа дійсно припинилася та більше не існує. Якщо процедуру ліквідації юридичної особи не було здійснено належним чином, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не є актом, з яким пов`язується її припинення.

Втім, протиправне виключення відповідача-2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має наслідком обмеження можливості юридичної особи захищати свої права та інтереси, а відтак строк на офіційне звернення, встановлений ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у період з 28.09.2018 по 03.02.2020 відповідачем-2 не порушено.

В свою чергу, пунктом 3) ч. 2 розділу II. Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" установлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19): 3) з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг, визначених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який діяв до моменту звернення зі скаргою.

Враховуючи вищевикладене, оскільки з моменту поновлення запису про державну реєстрацію юридичної особи відповідача-2 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань до встановлення Кабінетом Міністрів України карантину шістдесятиденний строк для звернення зі скаргою не сплив, Товариством з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" дотримано вимоги частини 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Приписами пункту 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Відповідно до пункту 13 зазначеного Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Пунктом 14 вказаного Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Так, за результатами вивчення матеріалів скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 15.07.2020 і доданих до неї документів, формуючи висновок від 15.10.2020, Колегія, виходила з наступного.

З відомостей Державного реєстру прав встановлено, що приватний нотаріус Змисловська Т.В, прийняла оскаржуване рішення №38329866 від 24.11.2017 та зареєструвала право власності на об`єкт незавершеного будівництва за ТОВ "КОМСЕРВИСПРОМ" на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. від 12.01.2012 №568.

Відповідно до частини другої пункту 10-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок№ 1127) в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, утворений у результаті нового будівництва чи реконструкції, на об`єкт незавершеного будівництва автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про поверненім на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів) про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, або у разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва - про документ, що відповідно до вимог законодавства дає право на проведення будівельних робіт.

Пунктом 68 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі архів); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; 3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, по містяться в зазначеному Реєстрі.

Отже, приватним нотаріусом Змисловською Т.В. порушено пункт 68 Порядку №1127, оскільки нею прийнято оскаржуване рішення №38329866 від 24.11.2017 за відсутності документу, що посвідчує право на земельну ділянку, документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт та технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва.

Пунктом 57-1 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації прав, що набувається не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, також подаються документи, що визначають обсяг цивільної правоздатності, дієздатності фізичних та юридичних осіб, а також обсяг повноважень представника фізичної або юридичної особи. Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи здійснюється шляхом отримання з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про таку особу, у тому числі її установчих документів, та перевірки відповідності реєстраційної дії, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Відповідно до статті 11 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", зокрема, передбачено, що установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про: 1) повне та скорочене (за наявності) найменування товариства; 2) органи управління товариством. їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень; 3) порядок вступу до товариства та виходу з нього. Статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону. Приватним нотаріусом Змисловською Т.В. під час прийняття оскаржуваного рішення 1 не було належним чином перевірено обсяг цивільної правоздатності та дієздатності ТОВ "КОМСЕРВИСИПРОМ 10" та уповноваженої особи Зулфієвого Геннадія Олександровича.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ст. 92 Цивільного кодексу України).

В подальшому приватним нотаріусом Змисловською Т.В. щодо оскаржуваного рішення від 21.12.2017 №38883986 проведено державну реєстрацію переходу права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт 2018" на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна, засвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. від 13.12.2017 за реєстровими №№ 3421, 3422 та рішення загальних зборів про створення ТОВ "Старт 2018", засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. від 22.11.2017 за реєстровим №1038.

Зазначену державну реєстрацію здійснено всупереч, вимог пункту 10 частини четвертої Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині.

Пунктом 1, частини третьої статті 10 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Вищевикладене в сукупності свідчить, що державний реєстратор за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва прийняла 24.11.2017 рішення №38329866 та 21.12.2017 рішення №338883986 про проведення реєстраційних дій, чим порушила приписи Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

Невжиття необхідних заходів щодо перевірки документу, що посвідчує право на земельну ділянку, документу, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт та технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва та перевірки обсягу цивільної правоздатності та дієздатності потягнуло за собою внесення в Державний реєстр відомостей, які не відповідають принципу верховенства права, а також засадам об`єктивності, достовірності та повноти, що з огляду на положення статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є неприпустимим.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим висновок Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 15.10.2020 про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною було порушено вимоги пунктів 10-1, 40, 57-1 Порядку №1127, пункт 10 Порядку №1141, а також статей 10, 18, 23, 24, 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з цим, суд враховує і посилання позивача на приписи пункту 2 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме, що на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується.

Так, 04.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41895286 від 04.07.2018, яким зареєстровано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУДСЕРВІС-2020" на об`єкт нерухомого майна: 99 (дев`яносто дев`ять) відсотків від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі по проспекту "Житлово-громадський комплекс" за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 58 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 391).

При цьому, вказане рішення приватного нотаріуса також було предметом розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 15.07.2020, за результатами оскарження якого Колегією в цій частині вимог було відмовлено.

Частиною 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації прав, серед яких, зокрема та обставина, що на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується (пункт 2).

Тобто очевидним є те, що за наявності реєстрації права на спірне майно за іншою особою, виключається можливість задоволення скарги та прийняття Міністерством юстиції України відповідного рішення в силу прямої законодавчої заборони, встановленої пунктом 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 у справі №910/3100/21.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що відповідач-1, приймаючи рішення про часткове задоволення скарги, не звернув уваги, що державна реєстрація права була здійснена за іншою особою, ніж зазначена у рішеннях від 24.11.2017 №38329866 та від 21.12.2017 №338883986, чим порушив приписи пункту 2 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Втім, приймаючи до уваги, що позивач оскаржує наказ Міністерства юстиції України, від 07.12.2020 №4236/5 лише в частині задоволених вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПЕК" від 15.07.2020, та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 №38329866, від 21.12.2017 №338883986, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною, під час звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу позивач повинен обґрунтувати, яким чином спірне рішення порушує його права та законні інтереси.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (Аналогічні правові висновки наведені постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18 (пункти 8.1 - 8.5 постанови).

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Так, виходячи із норм Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та, правове обґрунтування необхідності його захисту (п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі № 905/1926/16).

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, при зверненні до суду з позовом повинно бути доведено, насамперед, порушення прав та законних інтересів позивача в результаті прийняття оскаржуваного наказу.

Тоді як, в даному випадку, позивачем не зазначено, які саме його права та законні інтереси порушені внаслідок прийняття спірного рішення, оформленого наказом №4236/5 від 07.12.2020, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. При цьому, спірні реєстраційні дії стосуються виключно права власності інших осіб на об`єкт нерухомого майна.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем-2 строку звернення зі скаргою, передбаченого ч. 3. ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", як і не довів порушення своїх прав та законних інтересів внаслідок прийняття спірного наказу.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.09.2022

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА