РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2022Справа № 910/5185/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Приватного підприємства «Осінь і Ко», м. Львів

до

1. Державної служби геології та надр України, м. Київ,

2. Державної казначейської служби України, м. Київ

про стягнення 1 174 742,36 грн.

Представники:

від позивача: Ладигін С.С.;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Осінь і Ко» (далі - ПП «Осінь і Ко»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра/відповідач-1) та Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ/Казначейство/відповідач-2) про стягнення 1 174 742,36 грн, у тому числі: 998 360,00 грн - плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні; 31 147,50 грн - плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію; 4 500,00 грн - плати за вартість пакету аукціонної документації, сплаченої за договором купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться в Теребовлянському районі Тернопільської області №3/1-20 від 14.05.2020; 128 411,76 грн - інфляційних втрат та 12 323,10 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок визнання недійсними результатів аукціону, оформленого протоколом від 16.04.2020 та договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціонні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області № 3/1-20 від 14.05.2020, укладеного між позивачем та відповідачем, підлягають поверненню сплачені ПП «Осінь і Ко» кошти на підставі цього договору, а також підлягають поверненню сплачені позивачем кошти за вартість пакету аукціонної документації.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.06.2022 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 01.08.2022.

15.07.2022 до канцелярії суду від позивача надійшло дві ідентичні заяви про участь представника ПП «Осінь і Ко» у підготовчому засіданні 01.08.2022 в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів.

01.08.2022 суд відклав підготовче засідання на 29.08.2022.

02.08.2022 до канцелярії суду від Казначейства надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 зазначає, що є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не порушував жодних прав та інтересів позивача, не вступав з ним у правовідносини. Водночас, Казначейство зазначає, що у разі стягнення коштів з Державного бюджету України, у такому випадку відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення відомостей про орган, через який ці грошові кошти мають стягуватися.

04.08.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

12.08.2022 до канцелярії суду від Держгеонадра надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позову, посилаючись на дійсність спеціального дозволу №5069 від 03.07.2020, а тому, за висновком Держгеонадра, незважаючи на визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні № 3/1-20 від 14.05.2020, підстави для повернення сплачених позивачем коштів за отримання спеціального дозволу відсутні. Крім того, також відсутні підстави для повернення коштів, сплачених позивачем за геологічну інформацію, оскільки ПП «Осінь і Ко» і досі користується цією інформацією.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 між Державною службою геології та надр України (далі - продавець) та Приватним підприємством «Осінь і Ко» (далі - переможець аукціону) укладено договір №3/1-20 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться в Теребовлянському районі Тернопільської області.

На аукціоні, що відбувся 16 квітня 2020 року, за результатами проведення торгів переможець аукціону зобов`язується за суму коштів, визначену в протоколі проведення електронного аукціону 16.04.2020 №UA-PS-2020-02-27-000115-3, згідно з яким покупець визнаний переможцем аукціону, придбати у продавця спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться на території Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Строк дії дозволу: 5 років (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору ціна дозволу за цим договором становить 1 000 002,00 грн.

Згідно п. 4.1. договору після проведення аукціону переможець аукціону зобов`язаний:

- протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу дозволу сплатити до державного бюджету в розмірі, що становлять різницю між ціною реалізації лота (дозволу), зазначеною в п. 3.1. цього договору та сумою гарантійного внеску, яка складає 998 360,00 грн;

- протягом 40 (сорока) робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу Дозволу сплатити вартість геологічної інформації згідно з договором купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією, окрім випадків, коли переможець аукціону здійснив за власні кошти геологічне вивчення ділянки надр та затвердив запаси корисних копалин у Державній комісії України по запасах корисних копалин або придбав у встановленому законодавством порядку таку геологічну інформацію до моменту укладення цього договору, що підтверджується платіжним дорученням про сплату вартості такої геологічної інформації, або надати копію листа Держгеонадр про погодження передачі геологічної, якщо вона не є державною власністю. Придбання геологічної інформації переможцем аукціону є обов`язком згідно з пунктом 10 Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 939;

- у строк, що не перевищує 20 (двадцять) робочих днів з дати опублікування продавцем протоколу аукціону в системі електронних торгів з продажу дозволів сплатити вартість пакета аукціонної документації.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що після проведення аукціону переможець аукціону, або його представник, уповноважений на підписання угоди про умови користування надрами та отримання дозволу та угоди, зобов`язаний протягом 40 (сорока) робочих днів з дня укладення договору: на підставі письмового звернення до продавця укласти угоду про умови користування надрами; в приміщенні продавця отримати дозвіл та угоду про умови користування надрами.

08.05.2020 платіжним дорученням № 21 позивач здійснив на користь відповідача-1 оплату за вартість пакету аукціонної документації у розмірі 4 500,00 грн.

25.05.2020 платіжним дорученням № 31 позивач здійснив до Державного бюджету України оплату за спеціальний дозвіл у розмірі 998 360,00 грн.

23.06.2020 платіжним дорученням № 38 позивач здійснив на користь відповідача-1 оплату за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у розмірі 31 147,50 грн.

20.01.2021 Господарський суд міста Києва прийняв рішення у справі № 910/6750/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ППС» до Державної служби геології та надр України, Товарної біржи «Українська енергетична біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України», Приватного підприємства «Осінь і Ко», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Прозорро.Продажі», яким:

- визнав недійсними результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного Товарною біржою «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано ПП «Осінь і Ко»;

- визнав недійсним договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 №3/1-20, укладеного між ПП «Осінь і Ко» та Державною службою геології та надр України на підставі результатів аукціону від 16.04.2020 року, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3 та здійснив розподіл судових витрат.

08.02.2021 Господарський суд міста Києва прийняв додаткове рішення у справі №910/6750/20, яким стягнув з Державної служби геології та надр України, Товарної біржи «Українська енергетична біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України», Приватного підприємства «Осінь і Ко» на користь ТзОВ «Надра ППС» витрати на правничу допомогу.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 22.06.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/6750/20 залишив без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 13.01.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2021, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021, постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 у справі № 910/6750/20 залишив без змін.

04.02.2022 позивач на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України звернувся до Державної служби геології та надр України з вимогою за вих. № 04/02/22 про повернення сплачених позивачем коштів у сумі 998 360,00 грн за спеціальний дозвіл користування надрами, 31 147,50 грн за вторинну (оброблену) геологічну інформацію та 4 500,00 грн за вартість пакету документації, посилаючись на визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 14.05.2020 № 3/1-20 в судовому порядку.

27.04.2022 Державна служба геології України листом за вих. № 2274/08/2-22 надала відповідь позивачу, в якій відмовила у поверненні сплачених ПП «Осінь і Ко» коштів, мотивуючи тим, що згідно резолютивної частини рішення суду у справі №910/6750/20 питання щодо повернення коштів ПП «Осінь і Ко» при наданні спеціального дозволу не розглядалось.

Отже, внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами від 14.05.2020 №3/1-20 в судовому порядку та ураховуючи відмову відповідача-1 про повернення сплачених позивачем коштів на виконання цього договору, ПП «Осінь і Ко» звернулося до суду з цим позовом до відповідачів -1 та -2 про стягнення з Державного бюджету України 998 360,00 грн плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні та з Державної служби геології та надр України плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у розмірі 31 147,50 грн і плати за вартість пакету аукціонної документації у розмірі 4 500,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 інфляційні втрати в сумі 12 323,10 грн та 3% річних у розмірі 128 411,76 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Як зазначено судом вище, за результатами проведеного електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3, який відбувся 16.04.2020, між позивачем, як переможцем цього аукціону, та відповідачем-1, як продавцем, 14.05.2020 укладено договір №3/1-20 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, яка знаходиться в Теребовлянському районі Тернопільської області.

Так, згідно п. 4.1. договору після проведення аукціону переможець аукціону зобов`язаний: протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу дозволу сплатити до державного бюджету кошти в розмірі, що становлять різницю між ціною реалізації лота (дозволу), зазначеною в п. 3.1. цього договору та сумою гарантійного внеску, яка складає 998 360,00 грн; протягом 40 (сорока) робочих днів з дня укладення договору купівлі-продажу Дозволу сплатити вартість геологічної інформації згідно з договором купівлі-продажу права на користування геологічної інформацією, окрім випадків коли переможець аукціону здійснив за власні кошти геологічне вивчення ділянки надр та затвердив запаси корисних копалин у Державній комісії України по запасах корисних копалин або придбав у встановленому законодавством порядку таку геологічну інформацію до моменту укладення цього договору, що підтверджується платіжним дорученням про сплату вартості такої геологічної інформації, або надати копію листа Держгеонадр про погодження передачі геологічної, якщо вона не є державною власністю. Придбання геологічної інформації переможцем аукціону є обов`язком згідно з пунктом 10 Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2018 № 939; у строк, що не перевищує 20 (двадцяти) робочих днів з дати опублікування продавцем протоколу аукціону в системі електронних торгів з продажу дозволів сплатити вартість пакета аукціонної документації.

Судом встановлено, що на виконання умов цього договору позивачем було сплачено до Державного бюджету України 998 360,00 грн плати за спеціальний дозвіл користування надрами, а також на користь відповідача-1 плату за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у розмірі 31 147,50 грн та плату за вартість пакету аукціонної документації в сумі 4 500,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що Господарським судом міста Києва рішенням від 20.01.2021 у справі № 910/6750/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра ППС» до Державної служби геології та надр України, Товарної біржи «Українська енергетична біржа», Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України», Приватного підприємства «Осінь і Ко», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства «Прозорро.Продажі» визнано недійсними результати аукціону від 16.04.2020, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-PS-2020-02-27-000115-3, проведеного Товарною біржою «Українська енергетична біржа», на підставі якого переможцем електронного аукціону визнано ПП «Осінь і Ко» та визнано недійсним договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки пісковиків Буданівської-3 ділянки, що знаходиться у Теребовлянському районі Тернопільської області від 14.05.2020 №3/1-20, укладеного між ПП «Осінь і Ко» та Державною службою геології та надр України на підставі результатів аукціону від 16.04.2020 року, оформленого протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-02-27-000115-3.

Цей судовий акт у справі № 910/6750/20 залишено без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 22.06.2021 та Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду постановою від 13.01.2022.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) зроблено висновок, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Системне тлумачення абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України та п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 396/29/17).

Отже, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні з метою геологічного вивчення від 14.05.2020 №3/1-20, укладений між ПП «Осінь і Ко» та Державною службою геології та надр України визнано в судовому порядку недійсним та ураховуючи, що відповідачем-1 відмовлено позивачу у поверненні коштів, які сплачені останнім на виконання умов цього договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПП «Осінь і Ко» про стягнення з Державного бюджету України плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні у розмірі 998 360,00 грн, а також про стягнення з Державної служби геології та надр України плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію у сумі 31 147,50 грн та плати за вартість пакету аукціонної документації у розмірі 4 500,00 грн.

При цьому, ураховуючи задоволення вимог позивача в частині стягнення 998 360 грн, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, згідно якої кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади, у даному випадку Державної служби геології та надр України.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення), Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, в тому числі забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Отже, Державна казначейська служба України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам, внаслідок незаконних дій (бездіяльності).

При цьому, суд зазначає, що відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як органу, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунка, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення, аналогічний висновок викладено у пункті 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача-1 3% річних у розмірі 128 411,76 грн та інфляційних втрат в сумі 12 323,10 грн, нарахованих за період з 04.02.2022 по 28.06.2022, суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 19.06.2018 у справі № 646/14523/15-ц.

Тобто, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, від 01.10.2014 № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Отже, суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що їх розмір обчислено арифметично вірно, відповідно ці вимоги також підлягають.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Осінь і Ко» задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Осінь і Ко» (79005, місто Львів, вулиця Поповича Є., будинок 3, квартира 1а; ідентифікаційний код 34028715) 998 360 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч триста шістдесят) грн 00 коп. - плати за спеціальний дозвіл, придбаний на аукціоні.

Стягнути з Державної служби геології та надр України (03057, місто Київ. Вулиця Антона Цедіка, будинок 16; ідентифікаційний код 37536031) на користь Приватного підприємства «Осінь і Ко» (79005, місто Львів, вулиця Поповича Є., будинок 3, квартира 1а; ідентифікаційний код 34028715) 31 147 (тридцять одну тисячу сто сорок сім) грн 50 коп. - плати за вторинну (оброблену) геологічну інформацію, 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн - плати за вартість пакету аукціонної документації, 128 411 (сто двадцять вісім тисяч чотириста одинадцять) грн 76 коп. - інфляційних втрат, 12 323 (дванадцять тисяч триста двадцять три) грн 10 коп. - 3% річних та 17 621 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять одну) грн 14 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 03.10.2022.

Суддя В.В. Бондарчук