РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2022Справа № 910/5496/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР.БУД."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-БІЛОРУСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕЛАВТОДОР-УКРАЇНА"

про стягнення 549 598, 08 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР.БУД." звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-БІЛОРУСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕЛАВТОДОР-УКРАЇНА" про стягнення 549 598, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг №01/04-01ПФ від 01.04.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5496/22, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 11.07.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №594.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

01.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР.БУД." (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-БІЛОРУСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕЛАВТОДОР-УКРАЇНА" (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг №01/04-01ПФ (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за заявкою замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги спеціальної будівельної техніки, механізмами чи автотранспортом, відповідно до їх цільового призначення на будівельних об`єктах замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п. 1.1. договору).

Детальні умови замовлення (режим роботи, маршрут, місце надання послуг тощо) зазначаються у заявці замовника та узгоджуються з виконавцем (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, послуги замовника надаються за попередньою усною та/або письмовою заявою замовника та оформлюються актом наданих послуг, в якому сторони зазначають найменування послуг, узгоджену ціну та загальну вартість послуг.

Згідно до п. 3.5. договору, строк (термін) надання послуг за договором: виконавець здійснює надання послуг протягом одного календарного дня з дня погодження заявки замовника.

У відповідності до п. 3.8. договору, після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний Акт виконаних робіт (надання послуг), який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

Згідно п. 4.1. договору, загальна орієнтовна ціна договору залишається відкрито, а загальна остаточна ціна договору складає суму всіх актів виконаних робіт в період дії цього договору.

Згідно п. 4.2. договору вартість послуг техніки визначається сторонами в окремих додатках (Специфікаціях).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що підписання та скріплення печатками сторін Акта приймання-передачі наданих послуг є підставою для здійснення оплати. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.

Підписання акту приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердження відсутності претензій з його боку (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.5. договору оплата за надані послуги здійснюється замовником не пізніше 5-ти банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг з оплатою згідно виставленого рахунку.

За змістом пункту 5.2. договору у разі прострочення оплати послуг, наданих виконавцем, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно із п. 6.1. та 6.2. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку, діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до Додатку №1 від 01.04.2021 до договору сторони погодили та підписали Специфікацію № 1 від 01.04.2021 року.

Даною Специфікацією № 1 Сторони погодили найменування послуг (фрезерування), техніку якою будуть надаватись послуги та вартість послуг (робіт) в метрах квадратних з ПДВ, місце надання послуг: об`єкт будівництва замовника.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що останнім були надані відповідачу послуги з фрезування асфальтобетонного покриття на загальну суму 534 900,00 грн, що підтверджується актами надання послуг: №499 від 20.12.2021 на суму 139 900,00 грн, №500 від 20.12.2021 на суму 268 500,00 грн, №501 від 20.12.2021 на суму 126 500,00 грн.

Відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг виконано не в повному обсязі, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг №01/04-01ПФ від 01.04.2021 становить 434 900,00 грн.

Оскільки відповідачем не здійснено повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 434 900,00 грн., пені в сумі 54 332,71 грн., інфляційних втрат в сумі 60 465,37 грн., всього: 549 598, 08 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.04.2021 між сторонами укладений договір про надання послуг №01/04-01ПФ, відповідно до умов якого позивач зобов`язався за заявкою замовника протягом визначеного в договорі строку надавати послуги спеціальної будівельної техніки, механізмами чи автотранспортом, відповідно до їх цільового призначення на будівельних об`єктах замовника, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із актами надання послуг: №499 від 20.12.2021, №500 від 20.12., №501 від 20.12.2021 позивач надав, а відповідач прийняв послуги з фрезування асфальтобетонного покриття на загальну суму 534 900,00 грн.

Відповідач підписав вказані акти та прийняв надані позивачем послуги без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони погодили, що оплата за надані послуги здійснюється замовником не пізніше 5-ти банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг з оплатою згідно виставленого рахунку (п. 4.5. договору).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач в порушення умов договору оплату наданих позивачем послуг здійснив частково на суму 100 000,00 грн., у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 434 900,00 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 434 900,00 грн., то суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 434 900,00 грн.

Факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором у розмірі 434 900,00 грн щодо здійснення оплати за надані послуги належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати передбачена у п. 5.2. договору, відповідно до якого сторони погодили, що у разі прострочення оплати послуг, наданих виконавцем, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Нарахування пені здійснено позивачем за загальний період з 27.12.2021 по 01.07.2022.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

За таких обставин, оскільки останнім днем закінчення строку оплати за актами надання послуг є 27.12.2021, тобто припадає на вихідний день, тому днем закінчення строку є 28.12.2021, таким чином нарахування пені слід здійснювати з 29.12.2021.

Позивачем, в порушення приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України, нараховано пеню за порушення строків оплати за періоди, які перевищують шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

За таких обставин, оскільки сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України), то визначений позивачем період нарахування пені обмежується шестимісячним строком, а тому нарахування пені у межах визначеного позивачем періоду здійснюється за період з 29.12.2021 по 26.06.2022.

Здійснивши перерахунок пені судом встановлено, що сума пені становить 52 712,26 грн, у зв`язку із чим, позовні вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Розрахунок інфляційних втрат у сумі 60 365,37 грн є арифметично правильним, а тому вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд частково задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР.БУД." до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-БІЛОРУСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕЛАВТОДОР-УКРАЇНА".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-БІЛОРУСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕЛАВТОДОР-УКРАЇНА" (04060, місто Київ, ВУЛИЦЯ РИЗЬКА, будинок 73-Г, офіс 7, ідентифікаційний код 40023039) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР. БУД." (02121, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДЕКАБРИСТІВ, будинок 9, квартира 275; ідентифікаційний код 40295589) основний борг у сумі 434 900,00 грн, пені у сумі 52 712,26 грн, інфляційних втрат у сумі 60 365,37 грн та судовий збір у сумі 8219,66 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.10.2022.

Суддя О.В. Гулевець