УХВАЛА

26 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 911/618/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючий), Львова Б. Ю. та Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заворичі" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Регіон Борзна"

до Товариства

про зобов`язання повернути 135,348 тон зерна кукурудзи із зберігання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство 08.08.2022 (згідно з відміткою на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 зі справи № 911/618/20 з підстав, визначених пунктами 1, 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, статей 212, 614 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах, які скаржник зазначає у касаційній скарзі;

обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, частини другої статті 517, частини третьої статті 538, статті 601 ЦК України, статті 203 Господарського кодексу України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах;

обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник посилається на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору та підлягає скасуванню на підставі пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.08.2022 касаційну скаргу Товариства залишено без руху у зв`язку з тим, що до скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі; надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Товариство 09.09.2022 (згідно з відміткою на конверті) на виконання вимог вказаної ухвали від 29.08.2022 подало заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої скаржником додане платіжне доручення від 08.09.2022 №496, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 15 226, 64 грн.

Згідно з частиною третьою статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Водночас у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване несвоєчасним отриманням копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції (18.07.2022) на електронну адресу скаржника, що підтверджується доданими до скарги відповідними доказами.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З огляду на усунення скаржником недоліків касаційної скарги та враховуючи, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 названого Кодексу, Суд дійшов висновку, що подані матеріали достатні для касаційного розгляду, а строк на касаційне оскарження у цьому випадку підлягає поновленню.

Разом з тим до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, яке мотивоване недопущенням порушення прав, інтересів скаржника та настання негативних наслідків, які можуть виникнути у разі виконання судового рішення з огляду на те, що оскаржуваними в касаційному порядку судовими рішеннями зобов`язано скаржника повернути 135, 348 тон зерна кукурудзи у примусовому порядку, що спричинить накладення арешту на майно останнього, а також, у разі задоволення вимог касаційної скарги, є ймовірність того, що позивач у справі не поверне отримане у примусовому порядку від відповідача зерно, що, в свою чергу, призведе до порушення прав останнього.

Відповідно до частини першої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Аналіз вказаної статті свідчить, що клопотання про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Однак посилання скаржника на настання негативних наслідків у зв`язку з виконанням оскаржуваних судових рішень без надання жодних доказів, які підтверджували б необхідність зупинення виконання (дії) оскаржуваного судового рішення у цій справі, не можуть бути безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Крім того, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Разом з тим Товариством не доведено, що захист прав скаржника, його свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, враховуючи, що зупинення виконання судового рішення в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду та, беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення і з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційної інстанції, оскільки на доведення таких підстав не наведено документально обґрунтованих обставин, у Суду відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання.

Керуючись статтями 119, 234, 294 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Заворичі" строк подання касаційної скарги.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заворичі" на рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 зі справи № 911/618/20.

3. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 25 жовтня 2022 року об 11:15 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. 302.

4. Клопотання сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заворичі" про зупинення виконання оскаржуваних рішення господарського суду Київської області від 17.09.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 зі справи № 911/618/20 відхилити.

5. Надати учасникам справи строк для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу до 17 жовтня 2022 року.

6. Витребувати матеріали справи № 911/618/20 господарського суду Київської області за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро - Регіон Борзна" до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Заворичі" про зобов`язання повернути 135,348 тон зерна кукурудзи із зберігання.

7. Копію ухвали надіслати господарському суду Київської області та Північному апеляційному господарському суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко