ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022м. ХарківСправа № 922/1118/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201; )
до Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва (62483, Харківська область, п/в Докучаєвське-2, учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаева; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва, в якій просить суд стягнути з Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва суму основної заборгованості за грудень 2021 року у розмірі 201 684,35 грн., інфляційні збитки у розмірі 25 049,15 грн., 3% річних у розмірі 3 000,39 грн., пеню у розмірі 27 959,48 грн., суму основної заборгованості за січень 2022 року у розмірі 413 926,93 грн., інфляційні збитки у розмірі 44 083,12 грн., 3% річних у розмірі 5 103,20 грн., пеню у розмірі 50 351,55 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 11 567,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем заборгованості за фактично спожиту електричну енергію у грудні 2021 року та у січні 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 від 22.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.08.2022 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1118/22. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 31 серпня 2022 року. Відповідачу, згідно статті 165 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Позивачу, згідно статті 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Встановлено відповідачу строк 5 днів на подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Звернуто увагу учасників справи, що подання доказів у справі здійснюється учасниками справи на стадії підготовчого провадження. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою. Звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідного клопотання відповідно до ч.3 ст.196 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до вимог статті 197 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи положення ст.202 ГПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (заяви) по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку. Вирішено, що учасникам справи необхідно письмово повідомити суд про оптимальний для них спосіб отримання інформації щодо розгляду справи.

В підготовчому засіданні 31.08.2022 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.09.2022.

Представник позивача в судове засідання 21.09.2022 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Також, як вбачається із КП Діловодство спеціалізованого суду, позивач зареєстрований в системі "Електронний Суд", а отже ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 01.08.2022 та ухвалу-повідомлення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 31.08.2022 ним було отримано автоматично.

Зокрема, згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала-повідомлення" від 31.08.2022 по справі №922/1118/22 було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 01.09.2022.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 21.09.2022 не забезпечив, про причини неявки не повідомив, своїм правом, наданим відповідно до ст.165 ГПК України, не скористався, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження по справі від 01.08.2022 та ухвалу-повідомлення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 31.08.2022 було направлено на адресу Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва - 62483, Харківська область, п/в Докучаєвське-2, учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як адреса місцезнаходження відповідача.

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів справи та інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ "Укрпошта" в розділі "Відстежити", вищезазначену судову кореспонденцію було отримано представником відповідача за довіреністю 11.08.2022 та 13.09.2022 відповідно.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст.13,74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 21.09.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

17.12.2021 оголошенням про проведення відкритих торгів UA-2020-12-17-003986-с (найменування замовника: Харківський національний аграрний університет ім. В.В. Докучаєва) повідомлено про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії обсягом 1 450 000 кВт*год., місце поставки товару: 62483, Україна, Харківська область, п/в "Докучаєвське-2", учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, строк поставки товарів: до 31.12.2021, очікувана вартість предмета закупівлі: 3 552 500,00 грн. в т.ч. ПДВ., кінцевий строк подання тендерних пропозицій: 03.01.2021 о 10:00, початок аукціону: 04.01.2021.

Оголошення було розміщене на офіційному сайті "Prozorro" за посиланням (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-l 7-003986-с).

За результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-12-17-003986-с переможцем відкритих торгів визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".

Постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2594 від 03.12.2019.

22.01.2021 між Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році електричну енергію код згідно ДК 021:2015:09310000-5 електрична енергія (постачання електричної енергії для бюджетних споживачів) (далі - товар), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах цього Договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу с наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п.1.2.Договору).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить (постачання електричної енергії для бюджетних споживачів) - 1 450 000 кВт*год.

Строк (термін) поставки (передачі) товару: з дати укладення Договору до 31 грудня 2021 року (п.2.1.Договору).

Місце поставки (передачі) товару - за місцем знаходження об`єктів замовника згідно Додатку №2 до Договору (п.2.2.Договору).

Відповідно до п 4.1. Договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що на дату укладення Договору становить 1,64167 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ - 1,97 грн. з урахуванням тарифу на передачу електричної енергії, встановленого постановою НКРЕКП №2353 від 03.12.2020 та без урахування тарифу на розподіл електричної енергії.

Ціна за одиницю товару може змінюватись у випадках у випадках, передбачених ст.41 ч.5 Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законодавчих актів України шляхом оформлення сторонами двосторонньої угоди (п.4.2.Договору).

Вартість електричної енергії за цим Договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.1. цього Договору та становить: 2 380 416,67 грн., крім того ПДВ (20%) - 476 083,33 грн., всього 2 856 500.00 грн. (п.4.4.Договору).

Згідно п.4.5. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є 1 (один) календарний місяць.

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.4.6.Договору).

Якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу за умови попередження споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ (п.4.7.Договору).

У відповідності до п.4.8. Договору, обсяг споживання товару по кожному об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311 та інших нормативно-правових актів України.

Пунктом 4.9. Договору визначено, що по закінченню розрахункового періоду постачальник зобов`язаний надати споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 10 (десяти) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк.

Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії по Акту приймання-передачі електричної енергії не пізніше 20 календарних днів після закінчення розрахункового періоду, згідно розділу 4 п.4.5. Договору (п.4.10.Договору).

У відповідності до п.5.2. Договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну на повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачальником електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.6.1. Договору, постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору; проводити разом зі споживачем звіряння фактично спожитих обсягів електричної енергії з підписанням відповідного акту; отримувати відшкодування збитків від споживача, що понесені постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що постачальник зобов`язується, зокрема, забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства України та цього Договору; виставляти акт приймання-передачі електричної енергії споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим Договором, надавати первинні документи, що підтверджують факт постачання електричної енергії.

У відповідності до п.8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно п.8.3. Договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, у разі, зокрема, порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому Договорі.

За несвоєчасне виконання своїх грошових зобов`язань за цим Договором споживач зобов`язується сплатити постачальнику, на його вимогу суму боргу з урахуванням 0,001 (одна тисячна) відсотки річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) (п.8.4.Договору).

У відповідності до п.12.1. Договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення підписів печатками сторін (за наявності) та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Пунктом 12.10. Договору визначено, що дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі.

Згідно п.13.1. Договору, невід`ємною частиною цього Договору є:

1) заява-приєднання (Додаток №1);

2) місце поставки (передачі) товару (Додаток №2);

3) комерційна пропозиція (Додаток №3).

В той же день, споживачем було підписано Заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу (Додаток №1) разом із Додатком А до заяви-приєднання щодо переліку точок комерційного обліку, Місце поставки (передачі) товару (Додаток №2) та Комерційну пропозицію (Додаток №3).

Пунктом 1 Комерційної пропозиції визначено, що ціна (тариф) електричної енергії (постачання електричної енергії для бюджетних споживачів у кількості 1 450 000 кВт*год.) становить 2 856 500,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 2 Комерційної пропозиції спосіб оплати: споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, по Акту приймання-передачі електричної енергії не пізніше 20 календарних днів після закінчення розрахункового періоду, згідно Р.4 п.4.5. Договору.

По закінченні розрахункового періоду постачальник зобов`язаний надати споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 10 (десять) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк. Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, по Акту приймання-передачі електричної енергії не пізніше 20 календарних днів після закінчення розрахункового періоду, згідно Р4 п.4.5. Договору (п.3.Комерційної пропозиції).

Пунктом 4 Комерційної пропозиції сторони погодили термін дії договору: Цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення підписів печатками сторін (за наявності ) та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

В подальшому сторонами було укладалися додаткові угоди до Договору №1/Д/21 від 22.01.2021 про внесення змін до Договору, а саме: Додаткова угода №1 від 27.01.2021; Додаткова угода №2 від 23.02.2021; Додаткова угода №3 від 07.04.2021; Додаткова угода №4 від 12.04.2021; Додаткова угода №5 від 18.10.2021; Додаткова угода №6 від 18.10.2021; Додаткова угода №7 від 26.10.2021; Додаткова угода №8 від 27.10.2021; Додаткова угода №9 від 09.11.2021; Додаткова угода №10 від 09.11.2021; Додаткова угода №11 від 13.12.2021; Додаткова угода №12 від 22.12.2021.

Так, Додатковою угодою №11 від 13.12.2021 до Договору №1/Д/21 від 22.01.2021 (надалі - Додаткова угода №11) внесено наступні зміни до Договору:

Пункт 1.3. Договору викладено в наступній редакції: "Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2021 рік становить (постачання електричної енергії для бюджетних споживачів) - з 01.02.2021 по 28.02.2021 - 168 240 кВт*год. по ціні 1,641666666 грн./кВт*год. без ПДВ; з 01.03.2021 по 31.07.2021 - 425 230 кВт*год. по ціні 1,77641 грн./кВт*год. без ПДВ; з 01.08.2021 по 14.08.2021 - 35 500 кВт*год. по ціні 1,9245 грн./кВт*год. без ПДВ; з 15.08.2021 по 31.08.2021 -26 174 кВт*год. по ціні 2,08739 грн./кВт*год. без ПДВ; з 01.09.2021 по 14.09.2021 - 29 321 кВт*год. по ціні 2,26655 грн./кВт*год. без ПДВ; з 15.09.2021 по 30.09.2021 - 33 509 кВт*год. по ціні 2,46361 грн./кВт*год. без ПДВ; з 01.10.2021 по 09.10.2021 - 30 000 кВт*год. по ціні 2,68036 грн./кВм*год. без ПДВ; з 10.10.2021 по 31.10.2021 - 92 781 кВт*год. по ціні 2,91876 грн./кВт*год. без ПДВ; з 01.11.2021 - 199 721,097 кВт*год. по ціні 3,18089 грн./кВт*год. без ПДВ".

Внесено також відповідні зміни до пункту 1 Додатку 3 до Договору "Комерційна пропозиція".

Додатковою угодою №12 від 22.12.2021 до Договору №1/Д/21 від 22.01.2021 (надалі - Додаткова угода №12) внесено наступні зміни до Договору:

Пункт 1.3. Розділу 1 Договору викладено у наступній редакції:

"1.3. Очікуваний обсяг постачання електричної енергії (постачання електричної енергії для бюджетних споживачів) на період з 01.01.2022 по 31.01.2022 становить 149665 кВт*год.". Внесено зміни до п.12.1. Договору, виклавши його в наступній редакції:

"12.1. Цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення підписів печатками сторін (за наявності) та діє до 31 січня 2022 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором".

Інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п.3.Додаткової угоди №12).

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №12, ця Додаткова угода набирає чинності з 01.01.2022 і діє до 31.01.2022 у відповідності до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було надано відповідачу електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії №1/Д/21 від 22.01.2021 за грудень 2021 року та січень 2022 року згідно наступних Актів прийому-передачі електричної енергії:

- згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00004386 від 31.12.2021 за грудень 2021 року позивачем поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 172 685,000 кВт*год на загальну суму 659 169,04 грн. з ПДВ. Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва Акт не підписано;

- згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00000177 від 31.01.2022 за січень 2022 року позивачем поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 108 438,000 кВт*год на загальну суму 413 926,93 грн. з ПДВ. Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва Акт не підписано.

Позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки за розрахункові періоди за спожиту електричну енергію:

- рахунок на оплату №4586 від 31.12.2021 за електричну енергію за грудень 2021 року на суму 659 169,04 грн.;

- рахунок на оплату №284 від 31.01.2022 за електричну енергію за січень 2022 року на суму 413 926,93 грн.

Як вбачається із платіжного доручення №467 від 28.12.2022 на суму 343 545,84 грн. та платіжного доручення №720 від 28.12.2022 на суму 113 938,85 грн. відповідачем сплачено за електричну енергію за період з 01.12.2021 по 24.12.2021 згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00004073 від 21.12.2021, Договору №1/Д/21 від 22.01.2021, Додаткової угоди №11 від 13.12.2021 на загальну суму у розмірі 457 484,69 грн.

Як стверджує позивач, фактично відповідачем за грудень 2021 року сплачена сума у розмірі 343 545,84 грн. згідно платіжного доручення №467 від 28.12.2022 та сума у розмірі 113 938,85 грн. згідно платіжного доручення №720 від 28.12.2022, разом 457 484,69 грн. За січень 2022 року відповідачем оплату здійснено не було.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 основна заборгованість Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" складає 201 684,35 грн. за грудень 2021 року та 413 926,93 грн. за січень 2022 року, разом 615 611,28 грн.

10.05.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією вих.№87- Ю1, в якій просив оплатити наявну заборгованість у розмірі 615 611,28 грн. за поставлену електричну енергію у грудні 2021 року та січні 2022 року, а також просив підписати та повернути на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" один примірник Актів прийому-передачі електричної енергії №УГР00004386 від 31.12.2021 та №УГР00000177 від 31.01.2022. Разом з претензією позивач повторно надіслав відповідачу рахунки на оплату і акти виконаних робіт. зазначене підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.05.2022 та списком №3723 згрупованих відправлень "Укрпошти" та витягом з сайту "Укрпошти" за тренінгом відправлення.

Як стверджує позивач, відповідач жодної відповіді на претензію на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на дату звернення до суду з даним позовом не надіслав.

В подальшому, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" адвокатом Невструєвим Л.Б. направлено на адресу АТ "Харківобленерго" адвокатський запит №_/22 від 24.06.2022 у порядку ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" щодо підтвердження обсягів споживання електричної енергії споживачем - Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва за Договором №1/Д/21 від 22.01.2021 у період з 01.12.2021 по 31.01.2022 включно.

07.07.2022 адвокатом Невструєвим Л.Б. отримано від АТ "Харківобленерго" відповідь №14-37/2901 щодо надання інформації, відповідно до якої у період з 01.12.2021 по 31.01.2022 електропостачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" споживачу - Харківському національному аграрному університету ім. В.В. Докучаєва () було поставлено електричну енергію в загальному обсязі 281 123 кВт*год., у т.ч.:

- у грудні 2021 року - 172 685 кВт*год.;

- у січні 2022 року - 108 438 кВт*год.

Проте, як стверджує позивач, відповідач не розрахувався за спожиту електричну енергію у грудні 2021 року та січні 2022 року та має заборгованість у загальному розмірі 615 611,28 грн., у зв`язку із чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП), згідно з постановою №860 від 21.08.2018.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 від 22.01.2021 з Додатковими угодами до нього відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався передати у власність споживачу електричну енергію, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах цього Договору.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії"

Відповідно до п.3.1.1 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (надалі - ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії».

У статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Статтею 276 Господарського кодексу України визначено, що загальна кількість енергії, яка відпускається, визначається за погодженням сторін. Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі, виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії", п.3.1.1 р.III Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (надалі - Правила), постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (ч.6,7,11 ст.56 Закону "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Як встановлено судом, позивачем було надано відповідачу електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 від 22.01.2021:

- згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00004386 від 31.12.2021 за грудень 2021 року позивачем поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 172 685,000 кВт*год на загальну суму 659 169,04 грн. з ПДВ;

- згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00000177 від 31.01.2022 за січень 2022 року позивачем поставлено відповідачу електричну енергію обсягом 108 438,000 кВт*год на загальну суму 413 926,93 грн. з ПДВ.

У відповідності до п.4.9. Договору, по закінченню розрахункового періоду постачальник зобов`язаний надати споживачу Акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 10 (десяти) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк.

Як свідчать матеріали справи, позивачем у відповідності до п.4.9. Договору було надано відповідачу Акти прийому-передачі електричної енергії №УГР00004386 від 31.12.2021 за грудень 2021 року та №УГР00000177 від 31.01.2022 за січень 2022 року.

Вказані Акти, наявні в матеріалах справи, відповідачем не підписані. Вмотивованої відмови від підписання таких актів матеріали справи також не містять.

Згідно абзацу 2 пункту 6.1.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії до припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу попередній електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії на умовах чинного договору.

Пунктом 4.8. Договору сторони погодили, що обсяг споживання Товару по кожному об`єкту споживання Споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 №311 та інших нормативно-правових актів України.

Згідно відомостей наданих АТ "Харківобленерго" у відповіді №14-37/2901, у період з 01.12.2021 по 31.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" було поставлено Харківському національному аграрному університету ім. В.В. Докучаева електричну енергію в загальному обсязі 281 123 кВт*год., у т.ч.:

- у грудні 2021 року - 172 685 кВт*год.;

- у січні 2022 року - 108 438 кВт*год.

Таким чином матеріалами справи підтверджується факт здійснення позивачем постачання електричної енергії на об`єкти відповідача згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00004386 від 31.12.2021 у грудні 2021 року обсягом 172 685 кВт*год та згідно Акту прийому-передачі електричної енергії №УГР00000177 від 31.01.2022 у січні 2022 року обсягом 108 438 кВт*год.

Згідно з пунктом 4.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно рахунку на оплату №4586 від 31.12.2021 та умов Договору, відповідач повинен був оплатити спожиту електричну енергію за грудень 2021 року у сумі 659 169,04 грн. з ПДВ у строк до 20.01.2022.

Згідно рахунку на оплату №284 від 31.01.2022 та умов Договору, відповідач повинен був оплатити спожиту електричну енергію за січень 2022 року у сумі 413 926,93 грн. з ПДВ у строк до 20.02.2022.

Пунктом 4.10. Договору сторони погодили, що споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії по Акту приймання-передачі електричної енергії не пізніше 20 календарних днів після закінчення розрахункового періоду згідно розділу 4 п.4.5. Договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем за грудень 2021 року сплачена сума у розмірі 457 484,69 грн. згідно платіжних доручень №467 від 28.12.2022 та №720 від 28.12.2022.

Проте доказів оплати відповідачем суми заборгованості у розмірі 201 684,35 грн. згідно рахунку на оплату №4586 від 31.12.2021 за грудень 2021 року та 413 926,93 грн. згідно рахунку на оплату №284 від 31.01.2022 за січень 2022 року матеріали справи не містять.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вище зазначене, оскільки позивач свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 від 22.01.2021 за грудень 2021 року та січень 2022 року виконав в повному обсязі, а відповідач за отриману електричну енергію не розрахувався у встановлений договором строк, приймаючи до уваги, що відповідач про наявність заборгованості за фактично спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №1/Д/21 від 22.01.2021 за грудень 2021 року та січень 2022 року не заперечує, суд дійшов висновку, що заборгованість за означеним договором за грудень 2021 року у розмірі 201 684,35 грн. та за січень 2022 року у розмірі 413 926,93 грн. позивачем належним чином доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 25 049,15 грн. та 3% річних у розмірі 3 000,39 грн. нараховані на суму заборгованості за грудень 2021 року, а також інфляційні збитки у розмірі 44 083,12 грн. та 3% річних у розмірі 5 103,20 грн. нараховані на суму заборгованості за січень 2022 року.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі встановлені ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст.625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17, від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Також, позивачем позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 27 959,48 грн. нараховану на суму заборгованості за грудень 2021 року та у розмірі 50 351,55 грн. нараховану на суму заборгованості за січень 2022 року.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, хоча відповідач мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" до Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва (62483, Харківська область, п/в Докучаєвське-2, учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаєва; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201; ):

- суму основної заборгованості за грудень 2021 року у розмірі 201 684 (двісті одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 35 коп., пеню у розмірі 27 959 (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 39 коп., інфляційні збитки у розмірі 25 049 (двадцять п`ять тисяч сорок дев`ять) грн. 15 коп.,

- суму основної заборгованості за січень 2022 року у розмірі 413 926 (чотириста тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 93 коп., пеню у розмірі 50 351 (п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 55 коп., 3% річних у розмірі 5 103 (п`ять тисяч сто три) грн. 20 коп., інфляційні збитки у розмірі 44 083 (чотириста чотири тисячі вісімдесят три) грн. 12 коп.

- та судовий збір у розмірі 11 567 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 37 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "30" вересня 2022 р.

Суддя Т.О. Пономаренко