ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2022 р. Справа № 917/90/22
За позовом Фермерського господарства "Золота Нива", вул.Соборна, 5,
про внесення змін до договору оренди земельної ділянки
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання
Розглядається позовна заява про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області за № 73 від 08.01.2003, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди земельної ділянки у редакції позивача.
Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 01.03.2022 на 13-30 год.
Ухвалою суду від 31.01.2022 вжито заходи щодо забезпечення позову.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відмова відповідача щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002 є протиправною, оскільки чинне земельне законодавство та умови самого договору не передбачають підстави для припинення договору оренди та втрати його чинності в зв`язку зі зменшенням площі земельної ділянки.
Розділом 1 договору «Предмет договору» передбачено, що земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності даного договору.
Позивачем не надано акту прийому-передачі земельної ділянки, оформленого в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору оренди земельної ділянки.
Таким чином, як зазначає відповідач, земельна ділянка, передбачена договором від 01.10.2002 оренди земельної ділянки площею 50 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеним між ФГ «Золота Нива» та Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області строком на 25 років позивачу не передавалася, а строк її передачі, встановлений договором, вже сплинув і його поновлення не передбачено.
Відповідач також зазначає, що факт того, що земельна ділянка, передбачена договором оренди земельної ділянки від 01.10.2002 ФГ «Золота Нива» не передавалася в користування останньому, підтверджується також відсутністю оплати за користування земельною ділянкою, а також відсутністю плану (схеми) земельної ділянки, який згідно ч 2 ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору) є невід`ємною частиною договору.
При виділенні із орендованої земельної ділянки інших ділянок, які зазначено позивачем в позові, мали бути внесені відповідні зміни в первинний договір оренди землі та оформлено необхідні додатки до нього, які мали стати невід`ємними частинами до нього, чого зроблено не було, оскільки вказана в первинному договорі оренди землі земельна ділянка в користування ФГ «Золота нива» не передавалася, а відносини оренди належним чином не оформлялися.
Крім цього, як зазначає відповідач, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору) істотною умовою договору оренди земельної ділянки є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки).
З урахуванням відсутності, як на момент укладення договору, а особливо на момент виділення із первинної земельної ділянки, передбаченої договором від 01.10.2002, двох інших земельних ділянок, такої істотної умови, як об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), вказаний договір є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом.
Крім цього, з урахуванням зміни власника земельної ділянки, змінився орендодавець по договору, тобто зміни необхідно вносити не лише в абзац 3 договору, а й в інші його положення.
Відповідач зазначає, що Комишнянська селищна рада не затвердила примірний договір оренди комунального майна, а тому потрібно керуватися примірним договором оренди, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 12 серпня 2020 р. № 820 «Про затвердження примірних договорів оренди державного майна»).
Якщо до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002 внести зміни, запропоновані ФГ «Золота Нива», то він не відповідатиме вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Відповідач також зазначає, що первинний договір оренди землі від 01.10.2002 є припиненим з моменту приватизації земельних ділянок членами ФГ «Золота Нива».
Відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті в зв`язку з ненаданням доказів витрат на професійну правничу допомогу.
21.02.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№1931) про витребування доказів.
Ухвалою суду від 01.03.2022 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні без дати.
У відповіді на відзив (вх. № 2336 від 28.03.2022) позивач зазначає, що по суті заперечення відповідача, викладені у відзиві, зводяться до повторення аргументів, наведених у відповідях на пропозиції позивача щодо внесення змін до договору оренди та не спростовують жодним чином доводів позову, зокрема, з огляду на принцип змагальності сторін.
Додатково позивач надає докази сплати Фермерським господарством «Золота Нива» орендної плати, включаючи плату за спірну земельну ділянку. Підтвердженням такої оплати за земельну ділянку є декларації (річні) та платіжні доручення.
Позивач зазначає, що згідно до приписів законодавства на початку року до 20.02. кожного року агропідприємства зобов`язані скласти і подати декларацію зі сплати земельного податку (орендної плати). Це і є нарахуванням орендної плати по земельних ділянках. Орендна плата розраховується по кожній земельній ділянці. Оплата йде помісячно за всі земельні ділянки сумарно, включаючи і спірну. Відповідні дані є у розпорядженні відповідача, як власника земельної ділянки.
Ухвалою суду від 15.06.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено підготовче засідання на 21.07.2022 на 09-50 год.
Ухвалою суду від 21.07.2022 відкладено розгляд справи на 09.08.2022 на 11-30 год.
Посилаючись на п.1 ч.2, ч. 3 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору), ч.13 ст. 79-1 ЗК України, відповідач стверджує, що земельна ділянка, яка надавалась позивачу в оренду, припинила існування після її поділу.
Ухвалою від 09.08.2022 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (вх.№1931 від 21.02.2022) про витребування доказів, закрив підготовче провадження, призначив справу № 917/90/22 до судового розгляду по суті на 23.08.2022 на 11-30 год.
Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника селищної ради (вх. № 5726 від 19.08.2022).
Від представника позивача до суду надійшла заява (вх. № 5821 від 23.08.2022), у якій представник позивача просить суд долучити до матеріалів справ інформацію з ЄДР речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, розгляд справи просить проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю.
В судовому засіданні 23.08.2022 ухвалено рішення згідно ст.240 ГПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
Розпорядженням Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 28.01.2002 №23 «Про надання земельної ділянки ОСОБА_1 на умовах довгострокової оренди» вирішено надати ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 50,0 га ріллі на умовах довгострокової оренди терміном на 25 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва при створенні фермерського господарства із земель запасу Черкащанської сільської ради, затвердивши проект відведення земельної ділянки. Оренду земельної ділянки вирішено оформити договором, який зареєструвати відповідно до законодавства (а.с.17).
Відповідно до Виписки з ЄДРПОУ № 753334 Серія ААВ Фермерське господарство «Золота Нива» зареєстровано 06.02.2002, код 31869858 (а.с.45).
01.10.2002 між Фермерським господарством «Золота Нива» в особі його голови Пирковського В.В. та Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області укладено договір оренди земельної ділянки площею 50 га, в тому числі 50 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 25 років. Договір посвідчено в нотаріальному порядку та зареєстровано в Миргородській райдержадміністрації в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 73 від 08.01.2003 (а.с.10-15).
Відповідно до п. 2.3 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі земельного податку 10,29 грн. за 1 га. На початку кожного року підлягає перегляду орендна плата. Періодичність внесення орендної плати до 15 жовтня і 15 листопада. Розрахунок закінчується не пізніше 15 листопада кожного року. У розмір орендної плати входить податок за землю в розмірі 515 грн.
Відповідно до розділу 4 договору зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін; договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання. Підставою припинення договору є, зокрема закінчення його строку, придбання орендарем земельної ділянки у власність, примусовий викуп (вилучення) земельної ділянки у разі суспільної необхідності, неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин що не залежать від орендаря або орендодавця (у разі зміни умов господарювання внаслідок змін у чинному законодавстві), в разі смерті орендаря і відмови його спадкоємців від виконання умов цього договору або при відсутності таких спадкоємців, а також у випадках, коли орендодавець не бажає укласти договір із спадкоємцями орендаря, у разі ліквідації юридичної особи-орендаря.
Листом від 18.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.50-51), в якому просив підготувати та оформити додаткову угоду щодо внесення змін до договору оренди щодо внесення змін до змісту умов договору (площі земельної ділянки).
Вказана відмова, як зазначає позивач, в судовому порядку не оскаржувалась.
Позивач листом від 05.11.2021 за № 18 звернувся до відповідача із заявою щодо внесення відповідних змін до договору в частині приведення у відповідність площі земельної ділянки (а.с.56).
Позивач повторно 17.01.2022 листом за вих. № 1 звернувся до відповідача з пропозицією врегулювати питання щодо зміни площі земельної ділянки шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002 р, проект якої було додано до листа (а.с.59-60).
Листом від 24.01.2022 за № 04-08/173 відповідач відмовив у внесенні змін до договору оренди, посилаючись на втрату чинності договору.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно ст. 13,14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.
Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» визначає, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (стаття 30 Закону України "Про оренду землі").
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. (ч.2-4 ст. 188 ГК України).
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 651 ЦК України).
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 01.10.2002 укладений сторонами строком на 25 років і строк його не закінчився. Договір посвідчено в нотаріальному порядку та зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 73 від 08.01.2003 відповідно до вимог земельного законодавства, чинного на час такої реєстрації.
Вищезазначений договір є укладеним, виконується сторонами, рішення суду про визнання недійсним даного договору в матеріалах справи відсутнє.
Інші заперечення відповідача є безпідставними і такими, що спростовані матеріалами справи.
Отже позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Вимога позивача про стягнення з відповідача 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (адвокатських послуг) задоволенню судом не підлягає, оскільки всупереч ст.126 ГПК України позивач не надав суду договір про надання правничої допомоги позивачу, доказів надання послуг адвокатом та вартості виконаних робіт.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2.Внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області за № 73 від 08.01.2003, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди земельної ділянки у такій редакції:
ДОДАТКОВА УГОДА
до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002
Комишнянська селищна рада Миргородського району Полтавської області в особі селищного голови Харченка Володимира Івановича, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з однієї сторони та Фермерське господарство «Золота Нива» в особі голови господарства Пирковського Віталія Васильовича, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2002, про наступне:
2.Додаткова угода укладена в двох ідентичних екземплярах, по одному екземпляру для кожної із сторін.
Орендодавець: Орендар:
Комишнянська селищна рада Фермерське господарство
Миргородського району «Золота Нива»
Миргородський р-н, с. Черкащани, вул.. Соборна, 5
Селищний Голова В.В. Пирковський
голова В.І. Харченко»
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно ч.1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Солодюк О.В.