ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.09.2022 Справа № 908/1865/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Ярешко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Дочірнього підприємства Профіт Хаб Чернігівської регіональної торгово-промислової палати (вул. Ринкова, буд. 7, м. Чернігів, 14000)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток (бул. Вінтера, буд. 2, м. Запоріжжя, 69096)

про стягнення 379 829,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.09.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від б/д) Дочірнього підприємства Профіт Хаб Чернігівської регіональної торгово-промислової палати до Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток про стягнення 379829,32 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії № 1112/ЗП від 19.12.2018. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу електричної енергії № 1112/ЗП від 19.12.2018.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 22.09.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1865/21 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивач у позовній заяві зазначив про наявність у відповідача заборгованості у загальному розмірі 379829,32 грн. (211195,47 грн. (заборгованість, що підтверджується актом взаєморозрахунків) + 461533,85 грн. (поставка за переліченими у позові актами) 292900,00 грн. (оплата).

Стосовно долученого до матеріалів заяви копії акту звірки взаєморозрахунків, на який позивач посилається, як на підтвердження наявності заборгованості боржника у сумі 211195,47 грн., суд зазначає, що акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, що відображає господарську операцію, а лише складається на підставі таких документів. Мета складання акта звірки, на відміну від первинного бухгалтерського документа (який має на меті відображення господарської операції) полягає у визначенні стану розрахунків між сторонами, виявленні боргу або його відсутності на підставі первинних документів.

У даному випадку суд враховує також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.04.2021 у справі № 910/14518/19, де зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання осіб.

Подібні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

До позовної заяви, на підтвердження заборгованості у сумі 211195,47 грн., не додано первинних документів щодо поставки електроенергії, що відображені в акті звірки, що є порушення позивачем приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України. Суд враховує, що позивачем не заявлено про неможливість подання вказаних доказів.

Відповідно до ст. 91 ГПК України, письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Зокрема, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163:2020) встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з цим, як вбачається з додатків до вказаного позову, в якості доказів заявником до позову додано ксерокопії платіжних доручень, які взагалі не засвідчені.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

У позові викладено лише розрахунок суми боргу за переліченими актами приймання-передачі, згідно яких було передано електроенергію на загальну суму 461533,85 грн.

Розрахунок суми боргу у розмірі 211195,47 грн., у порушення вказаного припису процесуального законодавства, у позовній заяві не викладено.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (вих. № б/н від б/д) Дочірнього підприємства Профіт Хаб Чернігівської регіональної торгово-промислової палати залишити без руху.

2. Надати Дочірньому підприємству Профіт Хаб Чернігівської регіональної торгово-промислової палати строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі, а саме:

1) письмово викласти розрахунок суми боргу у розмірі 211195,47 грн., складений у вигляді таблиці, в якій відображено реквізити первинних документів щодо поставки електроенергії та доказів оплати (за наявності);

2) надати належним чином засвідчені копії доказів здійснення відповідачем часткової оплати;

3) надати належні докази на підтвердження виникнення суми боргу у розмірі 211195,47 грн.;

4) надати докази надіслання відповідачу листом з описом вкладення документів (доказів) на виконання зазначеної ухвали суду.

3. Роз`яснити Дочірньому підприємству Профіт Хаб Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, що в разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і буде повернута заявнику згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 27.09.2022 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ярешко