ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Справа №918/1174/20(918/559/21)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Павлюк І.Ю.,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю:

розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фін-Інвест": арбітражного керуючого Григор`єва В.В. (посвідчення №1101 від 23.03. 2019р.);

відповідача: Щербака Є.М. (ордер №1217989 від 21.06.2022р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фін-Інвест" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року, суддя Войтюк В.Р., повний текст складено 18 травня 2022 року, у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укренергозбут"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фін-Інвест"

про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року

Судом роз`яснено арбітражному керуючому і представнику відповідача права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2021 року, у межах справи про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут", розпорядник майна боржника, арбітражна керуюча Гуцал Т.М., звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року, у зв`язку з тим, що спірний договір призвів до завдання збитків боржнику та, у свою чергу, призвело до його неплатоспроможності.

17 травня 2022 року, рішенням Господарського суду Рівненської області було задоволено позов ПрАТ "Укренергозбут" до ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року та визнано його недійсним.

ТОВ "ФК "Фін-Інвест" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки судом безпідставно прийнято до розгляду даний позов на підставі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства тому, що дана норма, як вважає, не надає права боржнику на самостійне звернення з позовом про визнання правочину недійсним.

Відповідно, суд повинен був залишити такий позов без розгляду, як поданий арбітражним керуючим не самостійно, а від імені боржника, що не передбачено ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства. Більше того, голова правління ПрАТ "Укренергозбут", під час розгляду справи подало заяву про відмову від позову.

Вважає, що арбітражний керуючий, розпорядник не мала та не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника, а призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Також вказує на те, що справа розглянута всупереч рекомендаціям Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану та наказу Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року - за відсутності представників, які перебувають в лавах Національної Гвардії України. При розгляді справи, ані ПрАТ "Укренергозбут", ані ТОВ "ФК "Фін-Інвест" не надавали ні письмової, ні усної згоди на розгляд справи, більше того, вказані сторони подали до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Більше того суд, також, ніяк не обґрунтовував свої дії щодо розгляду справи, зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 березня 2022 року розгляд справи відкладено до припинення або скасування воєнного стану.

Порушення норм матеріального права вважає, що судом не досліджено та не встановлено обставини розміру завданих збитків укладанням оспорюваним правочином та наявності вини сторін правочину у цих збитках. Вважає, що при доказуванні факту наявності збитків для визнання недійсними правочину має бути доведено: що дії при укладенні правочину суперечать інтересам боржника чи кредиторів; визначено їх конкретний розмір, які зазнав боржник або кредитор; що розмір збитків пов`язаний з укладенням цього правочину; наявність вини сторін правочину у збитках.

Вказує на те, що суд зазначив, що взяв на себе зобов`язання передати апелянту активи в розмірі 162 825 482,70 грн., за ціною 32 160 000,00 грн., що становить лише 20% від його вартості, та визначив: боржник здійснив відчуження майна за цінами нижчими від ринкових що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання недостатньо для задоволення вимог кредиторів. Проте, незрозуміло з яких міркувань та розрахунків визначається сума у розмірі 162 825 482,70 грн.

Вважає, що визначальним для застосування відповідної підстави ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства є не вартість активу, а саме ринкова ціна на нього, проте судом її не встановлено (експертиз не призначалось, ринкова вартість не досліджувалась). А сам факт продажу майна за ціною 20% від його вартості не означає, що продаж здійснено значно нижче ринкової вартості майна, і відповідно не є підставою для визнання правочину недійсним у відповідності до ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, вважає безпідставним висновок, що зміст оспорюваного договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності та фактично направлений на безоплатне відчуження майна (права вимоги), що суперечить вимогам ч.5 ст. 203 ЦК України, оскільки представниками ПрАТ "Укренергозбут" були надані документи, що підтверджували не тільки те, що договір був спрямований на реальне настання правових наслідків і такі правові наслідки настали.

Також, вказує на те, що суд також не досліджував обставини чи внаслідок передачі боржником права вимоги за оспорюваним договором, майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу арбітражна керуюча Гуцал Т.М. вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний вживати заходів для захисту майна боржника та, зокрема, має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом.

В даному ж випадку, виконуючи обов`язки розпорядника майна, звернутись із позовною заявою можливо лише в інтересах та від імені боржника адже сама по собі арбітражна керуюча не є зацікавленою особою щодо укладеного договору, а відтак не може від власного імені його оскаржувати. Тож, суд обгрунтовано звернув увагу, що зазначена позовна заява підписана Гуцал Т.М. не як керівником боржника, а саме як розпорядником майна ПрАТ "Укренергозбут", що відповідає вимогам ст.ст. 42, 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вважає, що суд обґрунтовано не прийняв вказану відмову від позову, оскільки вона суперечить інтересам ПрАТ "Укренергозбут" та належні мотиви для відмови від позову в заяві наведено не було.

Щодо порушень норм матеріального права вказав, що оспорюваний договір слід визнати недійсним, також, з підстав, визначених ст. 232 ЦК України тому, що цей договір порушує права позивача на володіння ним своїм майном що складає 5 881 000 дол. США, призводить до непропорційного та некомпенсованого виведення з його обігу активів на зазначену суму, є явно збитковим та невигідним для товариства, перешкоджає йому реалізувати своє право, як кредитора, заявити вимогу на суму 5 881 000 доларів США (еквіваленті у гривні) до боржника у справі про банкрутство ПрАТ "Ініціаторі" /№910/866/20/.

Зазначає на правильному і обґрунтованому застосування судом ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки спірним договором боржником було передано активи в розмірі 162 825 482,70 грн., за ціною 32 160 000,00 грн., які не сплачено на момент розгляду даної справи, тобто по спливу трьох років після укладення спірного договору. Отже, факт, укладення такого договору завдало збитків підприємству та ймовірно призвело до його подальшої неплатоспроможності, адже такий актив було передано за ціною нижчою як 20% від його собівартості та за умовами такого договору оплату за придбаний актив було фактично відтерміновано на невизначений строк, адже за умовами Договору ТОВ "Фін-Інвест" лише в разі стягнення 162 млн. грн. має заплатити боржнику 32 млн. грн.

30 червня і 11 липня 2022 року, ухвалами Північно-західного пеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою ТОВ "ФК "Фін-Інвест" та призначено її розгляд на 11 липня 2022 року в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник ТОВ "ФК "Фін-Інвест" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення з приводу викладених у ній обставин.

11 липня 2022 року, з метою надання сторонам можливості надання пояснень та заперечень, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду в судовому засіданні було оголошено перерву до 05 вересня 2022 року.

05 вересня 2022 року, до початку розгляду справи по суті представник ТОВ "ФК "Фін-Інвест" звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивуючи це тим, що неявкою представника ПрАТ "Укренергозбут". Так, посилається на те, що у телефонній розмові з ним напередодні судового засідання, представник ПрАТ "Укренергозбут" повідомив про те, що ухвали суду про судовий розгляд 05 вересня 2022 року не отримував, з`явитись у представлений час не може, так як перебуває у лавах Національної Гвардії України. Таким чином, представник ТОВ "ФК "Фін-Інвест" просив врахувати рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року, п.5 яких, судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів відмовляє у його задоволенні, з огляду на наступне.

06 липня 2022 року, представником ПрАТ "Укренергозбут" було отримано примірник ухвали про відкриття апеляційного провадження від 30 червня 2022 року (повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ "Укрпошта" №030), де товариству було запропоновано скористатися правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

В той же час, будучи ознайомленим про дату і час судового розгляду, ПрАТ "Укренергозбут" не забезпечило явку повноважного представника, не надало своїх пояснень з приводу апеляційної скарги, не заявило клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч.2 ст. 202 цього Кодексу, зокрема, при першій неявці в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними

За ч.2 ст. 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Оскільки жоден із повідомлених учасників справи не повідомив про причини неявки, у судовому засіданні 11 липня 2022 року було розпочато розгляд справи по суті і заслухано представника відповідача і, з метою надання усім іншим учасникам, у т.ч. ПрАТ "Укренергозбут", можливості надання пояснень та заперечень, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, реалізував право та оголосив перерву в судовому засіданні.

У зв`язку з відсутністю проведення операцій щодо відкриття бюджетних асигнувань, у т.ч. для придбання знаків поштової оплати, відправка вихідної поштової кореспонденції з 12 липня 2022 року судом тимчасово не здійснюється, тому, за відсутності у матеріалах справи будь-яких даних щодо електронної адреси, яку суд міг би використати для надсилання примірника ухвали, про оголошення перерви представник позивача був повідомлений за допомогою телефонограми.

В той же час, відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв "розумності строку" є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України", "Трух проти України").

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. Mutatis Mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05 лютого 2004 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

Слід зазначити, що ухвалою апеляційного суду від 11 липня 2022 року, явка представників обов`язковою не визнавалась.

В той же час, відсутність представника товариства відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, те, що усі сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, зважаючи що Північно-західний апеляційний господарський суд не припинив здійснювати судочинство в умовах воєнного стану, продовжує роботу, за відсутності законних підстав для порушення процесуальних строків, судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про відкладення розгляду справи.

Також, до початку розгляду справи по суті, представник ТОВ "ФК "Фін-Інвест" звернувся з клопотанням про витребування у арбітражного керуючого Григор`єва В.В. документів, які підтверджують право на представництво у суді інтересів боржника - ПрАТ "Укренергозбут".

Ст. 44 КУзПБ, на розпорядника майна покладено обов`язок вживати заходів для захисту майна боржника, який на переконання арбітражного керуючого Григор`єва В.В. реалізується шляхом звернення з даним позовом, у разі задоволення якого, буде визнано недійним угоду, якою боржником передано активи в розмірі 162 825 482,70 грн. за ціною лише 32 160 000,00 грн.

Враховуючи, що 23 лютого 2022 року, ухвалою Господарського суду Рівненської області арбітражного керуючого Григор`єва В.В. (свідоцтво №310 від 20 березня 2013 року) було призначено розпорядником майна ПрАТ "Укренергозбут", судова колегія не вбачає підстав витребовувати будь-які інші докази на право представляти боржника, а тому відмовляє у задоволенні клопотання представника ТОВ "ФК "Фін-Інвест".

Також, у судовому засіданні, представник відповідача заявив клопотання про відвід колегії суддів у складі: Дужич С.П. - головуючий, Павлюк І.Ю., Савченко Г.І. від розгляду цієї справи на підставі п.5 ч.1 ст. 35 ГПК України (є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді), посилаючись на те, що заявлені ним клопотання суд безпідставно відхилено, ставлячи під сумнів неупередженість і об`єктивність судової колегії.

05 вересня 2022 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про відвід колегії суддів (головуючий суддя Дужич С.П., судді Павлюк І.О., Савченко Г.І.), так як ч.4 ст. 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями суду не може бути підставою для відводу.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Арбітражний керуючий, як представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, навів свої обґрунтування і пояснення, просить відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення розпорядника майна боржника, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

05 вересня 2002 року, між ЗАТ "Ініціатор+", як замовником-1, і ЗАТ "Укренергозбут", як замовником-2, та SBC Handels-und Verwaltungsgesellschaft M.b.H., як генпідрядником, було укладено Договір на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) (надалі - Договір реконструкції), відповідно до умов якого, предметом договору є участь сторін в реконструкції та капітальному ремонті будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві. (т.1 а.с.61-70)

За пунктом 3.2.1.6 цього Договору, на протязі 85 днів після введення об`єкта в експлуатацію, замовник-1 зобов`язується компенсувати замовнику-2 всі витрати, що пов`язані з реконструкцією, капітальним ремонтом, а також витрати, пов`язані з введенням в експлуатацію даного об`єкта, шляхом перерахування на поточний рахунок замовника-2 суми в гривнях, що еквівалентна понесеним витратам в доларах США за курсом НБУ на дату перерахування.

15 квітня 2019 року, між ПрАТ "Укренергозбут", як первісним кредитором, та ТОВ "ФК "Фін-Інвест", як новим кредитором, було укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до умов якого первісний кредитор, який є стороною (замовник-2) в Договорі на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна), що укладений між ЗАТ "Ініціатор+" (замовник-1), ЗАТ "Укренергозбут" та SBC Handels-und Verwaltungsgesellschaft M.b.H., від 05 вересня 2002 року, згідно умов якого первісний кредитор забезпечив фінансування проекту та згідно наданих рахунків забезпечив їх своєчасну оплату в сумі 5 881 000,00 дол. США, що є його інвестиціями для виконання проекту. (т.1 а.с.7-9, 55-57)

Умовами п.2.1. цього Договору встановлено, що в порядку і на умовах, передбачених даним Договором, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право грошової вимоги на суму 5 881 000,00 дол. США, що належать первісному кредитору за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) від 05 вересня 2002 року з усіма змінами, доповненнями, додатками до нього.

За п.2.2. Договору, новий кредитор набуває право грошової вимоги на суму 5 881 000,00 дол. США, що належать первісному кредитору за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) з усіма змінами, доповненнями, додатками до нього.

Умовами п.2.3. Договору, перехід прав від первісного кредитора до нового кредитора за цим Договором відбувається в момент його підписання.

Умовами п.3.1. Договору, вартість прав, що відступаються первісним кредитором на користь нового кредитора, складає 32 160 000,00 грн.

Згідно умов п.3.2. Договору, оплата вартості прав, що відступаються за цим Договором, здійснюється новим кредитором шляхом перерахування грошових коштів у розмірі, передбаченому п.3.1, на поточний рахунок первісного кредитора протягом 10 банківських днів з моменту фактичної реалізації новим кредитором цих прав шляхом стягнення належних за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) сум, але у будь-якому випадку не пізніше 2 років з моменту набрання законної сили рішенням, за яким відбуватиметься таке стягнення.

Відповідно до п.3.3. Договору, зобов`язання з оплати вартості прав, що відступаються за цим Договором, може бути виконане шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, передачею в рахунок погашення боргу цінних паперів, іншого майна відповідної погодженої сторонами вартості або іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України.

04 березня 2019 року, ПрАТ "Ініціатор+", листом №8 повідомило ПрАТ "Укренергозбут", що об`єкт знаходиться в стадії виконання внутрішніх оздоблювальних робіт, введення в експлуатацію планується не раніше першої половини 2021 року. (т.1 а.с.60)

05 лютого 2021 року, ухвалою Господарського суду Рівненської області було відкрито провадження у справі №918/1174/20 про визнання банкрутом ПрАТ "Укренергозбут" та, зокрема, визнано вимоги кредитора ТОВ "Газотурбіні технології" у розмірі 5 338 162,14 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ПрАТ "Укренергозбут" до 19 липня 2021 року; розпорядником майна призначено Гуцал Т.М. (т.1 а.с.10-21)

05 липня 2021 року, у межах справи про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут", розпорядник майна боржника, арбітражний керуючий Гуцал Т.М., на підставі ст. 42 КУзПБ, звернулася до господарського суду з позовом до ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року, з тих підстав, що спірний договір призвів до завдання збитків ПрАТ "Укренергозбут", що призвело до неплатоспроможності останнього.

19 жовтня 2021 року, арбітражний керуючий Гуцал Т.М. подало заяву про зміну підстав позову, в якій зазначила, що на момент підписання оспорюваного Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "ФК "Фін-Інвест", у ПрАТ "Укренергозбут" не існувало жодної наявної вимоги до ПрАТ "Ініціатор+" (у тому числі право на грошову вимогу у розиірі 5 881 000,00 дол. США) за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) з усіма змінами, доповненнями, додатками до нього. (т.1 а.с.206-214)

Об`єкт за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна) від 05 вересня 2002 року не вводився в експлуатацію, 85-ти денний строк після введення цього об`єкта в експлуатацію не розпочався та станом на 15 квітня 2019 року не наступив, тому у Замовника-2 (ЗАТ "Укренергозбут") не виникла наявна вимога за Договором на реконструкцію про стягнення з ПрАТ "Ініціатор+" 5 881 000,00 дол. США, то оспорюваний Договір про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "ФК "Фін-Інвест" суперечить вимогам ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним.

Крім того, позивач вважає договір недійсним, оскільки укладаючи оспорюваний договір, в.о. голови правління Михайлюк С.О., який представляв ПрАТ "Укренергозбут", а також відповідач діяли недобросовісно, оскільки достеменно знали про встановлені п.6.1 Договору на реконструкцію обмеження у ПрАТ "Укренергозбут" на відступлення права вимоги та заміну особи Замовника-1 у цих договірних правовідносинах та зловживали своїми правами.

07 лютого 2022 року, ПрАТ "Укренергозбут" звернулось до суду з заявою про відмову від позову, обґрунтовуючи її тим, що арбітражним керуючим подано від імені товариства позов за відсутності відповідних повноважень. (т.2 а.с.101-102)

23 лютого 2022 року, ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут" було, зокрема, задоволено заяву арбітражного керуючого Гуцал Т.М. і відсторонено її від виконання повноважень розпорядника майна ПрАТ "Укренергозбут", а розпорядником майна ПрАТ "Укренергозбут" призначено арбітражного керуючого Григор`єва В.В.

17 травня 2022 року, рішенням Господарського суду Рівненської області було відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ "Укренергозбут" про відмову від позову та задоволено позов ПрАТ "Укренергозбут" до ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року та визнано цей Договір недійсним. (т.2 а.с.228-247)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

В своїй позовній заяві розпорядник майна ПрАТ "Укренергозбут" просить визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року укладеного між ПрАТ "Укренергозбут" та ТОВ "ФК "Фін-Інвест", з тих підстав, що за п.6.1 Договору на реконструкцію існували обмеження у ПрАТ "Укренергозбут" на відступлення права вимоги та заміну товариства на іншу особу у цих договірних правовідносинах, а також, з тих підстав, що спірний договір призвів до завдання збитків ПрАТ "Укренергозбут", що призвело до неплатоспроможності останнього.

За приписами ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За ч.ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2002 року, між ЗАТ "Ініціатор+", як замовником-1, ЗАТ "Укренергозбут", як замовником-2, та SBC Handels-und Verwaltungsgesellschaft M.b.H., як генпідрядником, було укладено Договір на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна), відповідно до умов якого, предметом договору є участь сторін в реконструкції та капітальному ремонті будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві.

В подальшому, 15 квітня 2019 року, між ПрАТ "Укренергозбут", як первісним кредитором, та ТОВ "ФК "Фін-Інвест", як новим кредитором, було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор є стороною (замовник-2) в Договорі на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (Україна), що укладений між ЗАТ "Ініціатор +" (замовник-1), ЗАТ "Укренергозбут" та SBC Handels-und Verwaltungsgesellschaft M.b.H., від 05 вересня 2002 року, згідно умов якого ПрАТ "Укренергозбут", як первісний кредитор, забезпечив фінансування проекту та згідно наданих рахунків забезпечив їх своєчасну оплату в сумі 5 881 000, 00 дол. США, що є його інвестиціями для виконання проекту.

21 жовтня 2019 року введено у дію Кодекс України з процедур банкрутства (надалі - Кодекс).

05 лютого 2021 року, ухвалою Господарського суду Рівненської області було, зокрема, відкрито провадження у справі №918/1174/20 про визнання банкрутом ПрАТ "Укренергозбут" відповідно до висог цього Кодексу.

05 липня 2021 року, у межах справи про банкрутство, розпорядник майна боржника - ПрАТ "Укренергозбут", арбітражна керуюча Гуцал Т.М. звернулась до господарського суду з позовом до ТОВ "ФК "Фін-Інвест" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року.

Згідно ч.6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". В подальшому, Кодекс України з процедур банкрутства.

Статтею ст.7 Кодексу визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна та спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником.

Відповідно до ст. 1 Кодексу, розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном боржника.

Зі змісту Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодексу) вбачається, що судовими стадіями процедури банкрутства є - розпорядження майном, санація та ліквідаційна процедура.

При цьому, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). /ч.1 ст. 44 Кодексу/

Згідно ч.9 ст. 44 Кодексу, розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у томі числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі №922/1134/17, чітко зазначено, що на стадії розпорядження майном законодавець чітко визначив повноваження розпорядника майна щодо звернення з вимогою про визнання недійсними угод (правочинів) укладених боржником. Єдиним виключенням є подання розпорядником майна позовної заяви віндикаційного характеру, оскільки на стадії розпорядження майном існують органи управління боржником, утворені відповідно до його установчих документів, до повноваження яких віднесено здійснення оперативно-господарської діяльності боржника, частиною якої є звернення до суду з вимогами про повернення боржнику його майна (майнових прав).

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, з позовом про недійсність правочину може звернутися як сторона цього правочину так і будь-яка інша заінтересована особа.

В даному ж випадку, законом /ч.9 ст.44 Кодексу/ уповноважено розпорядника майна боржника самостійно, від імені та в інтересах останього, звернутися з позовом про визнання недійсним укладеного ним правочину.

Відповідно, арбітражна керуюча, як розпорядник майна боржника, призначена судом для здійснення процедури розпорядження його майном, вправі була звернутись до господарського суду не як представник ПрАТ "Укренергозбут", в порядку ст. 237 ЦК України, а як розпорядник майна боржника ПрАТ "Укренергозбут", відповідно до ст. 42 Кодексу, від імені та в інтересах останього з позовною заявою про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року.

Тому, посилання апелянта на те, що арбітражна керуюча не мала права звертатися з даним позовом від імені ПрАТ "Укренергозбут" та судом безпідставно прийнято до розгляду даний позов, оскільки ст. 42 Кодексу не надає права боржнику на самостійне звернення з позовом про визнання правочину недійсним і, відповідно, суду слід було залишити даний позов без розгляду, є безпідставним і відхиляються колегією суддів.

Щодо посилань апелянта на те, що розпорядник майна не вправі була втручатися в оперативно-господарську діяльність товариства, колегія суддів зазначає, що арбітражна керуюча, призначена ухвалою господарського суду розпорядником майна боржника, відповідно до ст.ст. 12, 42, 44 Кодексу, зобов`язана вживати заходів для захисту майна останнього з метою забезпечення збереження, ефективного використання його майнових активів та здійснення аналізу його фінансового стану, тобто на розпорядника майна покладено обов`язок забезпечити цілісність майна боржника до відновлення його платоспроможності або для задоволення кредиторських вимог, у разі оголошення його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. При чому, призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника, які здійснюють оперативно-господарську діяльність товариства. Розпорядник майна, застосовуючи надані йому Кодексом повноваження, усуває можливість виходу майна боржника або його майнових прав з-під юрисдикції останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2019 року Договором про відступлення права вимоги боржником було передано ТОВ "ФК "Фін-Інвест" майнові права на вимогу від ЗАТ "Ініціатор +" грошових коштів за значно меншою сумою від розміру цих прав.

Відповідно до ст. 42 Кодексу, арбітражний керуючий, після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, вправі звернутися про визнання даного Договору недійсним. Оскільки, провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Укренергозбут" було відкрито 05 лютого 2021 року, то дії розпорядника майна щодо звернення з даним позовом відповідають вимогами Кодексу та чинному законодавству.

Тим більше, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, з дня введення його в дію, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного Господарського суду, у постанові від 02 червня 2021 року у справі №904/7905/16, визначив, що часовим критерієм застосування норми ст. 42 Кодексу є дата відкриття провадження у справі про банкрутство, що повністю узгоджується з критерієм для застосування норм ст. 42 Кодексу та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після набрання чинності Кодексу, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція наведена і у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного Господарського суду від 28 жовтня 2021 року у справі №911/1012/13.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року є належним способом захисту порушеного права боржника та підлягала розгляду в порядку господарського судочинства.

Посилання апелянта на те, що провадження у даній справі підлягає закриттю за заявою голови правління ПрАТ "Укренергозбут", поданої під час розгляду справи, оскільки позовну заяву та заяву про зміну підстав позову підписано арбітражним керуючим Гуцал Т.М. без належних на те повноважень, колегія суддів оцінює критично та відхиляє, як безпідставні, з наступних підстав.

Так, приписами п.1 ч.2 ст. 46, ч.1 ст. 191 ГПК України, позивачу надано право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Проте, відповідно до ч.5 ст. 191 ГПК України, суд не приймає відмову позивача від позову, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З позову арбітражної керуючої та її заяви про зміну підстав позову вбачається, що він поданий з метою визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 15 квітня 2019 року та повернення боржнику ПрАТ "Укренергозбут" права вимоги грошових коштів на суму 5 881 000 доларів США відповідно до Договору на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві.

У разі задоволення цього позову, до ПрАТ "Укренергозбут" повернеться право вимоги цих коштів, а внаслідок їх повернення, була б погашена значна частина грошових вимог кредиторів в межах справи про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що заява представника ПрАТ "Укренергозбут" про відмову від позову у справі № 918/1174/20(918/559/21) суперечать інтересам товариства та не підлягає задоволенню.

Переходячи до предмета спору, судом встановлено, що 15 квітня 2019 року, ПрАТ "Укренергозбут", як первісний кредитор, передало ТОВ "ФК "Фін-Інвест", як новому кредитору, на підставі Договору про відступлення права вимоги, право грошової вимоги на суму 5 881 000,00 дол. США, які йому належать за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві від 05 вересня 2002 року з усіма змінами, доповненнями, додатками до нього.

Тобто, боржник за даним Договором передав свої майнові права іншій особі, новому кредитору, на суму 5 881 000,00 дол. США, що на час укладання цього Договору, по курсу Нацбанку України, складало 162 825 482,70 грн., було реалізовано за ціною 32 160 000,00 грн., що становить менше 20% від їх вартості і, таким чином, боржник здійснив відчуження своїх майнових активів за ціною значно нижчою від їх вартості.

Крім того, за п.3.2 цього Договору, оплата вартості прав, що відступаються, здійснюється новим кредитором після фактичної реалізації новим кредитором цих прав шляхом стягнення коштів належних за Договором на реконструкцію та капітальний ремонт будинку №34 по вул. Саксаганського в м. Києві (України), але у будь-якому випадку не пізніше 2 років з моменту набрання законної сили рішенням, за яким відбуватиметься таке стягнення.

Тобто, умови Договору на реконструкцію складені таким чином, що оплату за придбаний актив фактично відтерміновано на невизначений строк.

Приписами ст. 42 Кодексу, було визначено додаткові підстави визнання правочинів недійсними у справах про банкрутство боржника та зазначено, що правочини, вчинені боржником, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Верховний Суд, в своїй постанові від 03 березня 2020 року у справі №910/1405/14, зазначив, що при розгляді спорів в порядку ст. 42 Кодексу, належить брати до уваги, що дії боржника, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Також, Верховний Суд постановами у справах №405/1820/17 від 24 липня 2019 року, №910/8357/18 від 28 листопада 2019 року, дійшов правового висновку, що боржник, вчинивши дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання зловживає правами стосовно кредитора і діє недобросовісно. А правочин, вчинений ним у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину /правочину вчиненого боржником на шкоду кредитору/.

Як вбачається з матеріалів справи, у ПрАТ "Укренергозбут" судом встановлено наявність непогашених кредиторських вимог, відповідно до заяв кредиторів, а саме:

- ТОВ "ФК "Максі Капітал Груп" у розмірі 597 979 254,12 грн.;

- ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Омега" у розмірі 14 725 060,00 грн.;

- ПрАТ "Полтавський автоагрегатний завод" у розмірі 88 960 982,00 грн.;

- ТОВ "Індастріал Констракшн" у розмірі 35 492 481,00 грн.;

- ТОВ "Перт" у розмірі 43 572 640,00 грн.;

- АТ "Укртрансгаз" у розмірі 7 098,46 грн.;

- ТОВ "Газотурбіні технології" у розмірі 5 338 162,14 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що дії боржника по укладенню правочину з передачі своїх майнових прав по витребуванню майна у розмірі 162 825 482,70 грн., за ціною 32 160 000,00 грн. пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання є недобросовісними та направлені на зловживання правами стосовно кредитора, зокрема, і шляхом подання заяви про відмову від даного позову. Задоволення якого, може привести до повернення майнових активів у розмірі 5 881 000,00 дол. США до його ліквідаційної маси та надасть можливість для задоволення більшості кредиторських вимог.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно ототожнив фактичну вартість переданого активу з його ринковою вартістю та не з`ясував реальну /ринкову/ цього активу, колегія суддів оцінює критично та відхиляє як безпідставні, оскільки за спірним Договором оплата новим кредитором 32 160 000,00 млн. грн. напряму залежить від стягнення ним з боржника 162 825 482,70 млн. грн. В той же час, у разі неможливості задоволення вимог по стягненню 162 825 482,70 млн. грн. чи не вчинення відповідних дій по їх стягненню, позивач позбудеться права на отримання 32 160 000,00 млн. грн.

Умови договору укладені таким чином, що первісний кредитор погоджується на отримання 20% вартості переданого ним новому кредитору активу, у разі і коли останній отримає усі 100% вартості.

Так, погодившись на отримання 20% активу у разі його реалізації, боржник здійснив відчуження майна за цінами, нижчими від ринкових.

Тому, зважаючи на такі умови, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміст оспорюваного Договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності, та фактично направлений на безоплатне відчуження майна (права вимоги), що суперечить вимогам ч.5 ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання його недійсними, на підставі ст. 42 Кодексу.

Стосовно заперечень апелянта про розгляд справи всупереч рекомендаціям Ради суддів України від 02 березня 2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, то судова колегія зазначає, що згідно зазначених рекомендацій, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, а Рівненська область є тиловою з контрольованою стабільною ситуацією та працюючими об`єктами критичної інфраструктури.

Судовий розгляд неодноразово відкладався, явка учасників справи у судове засідання визнавалась не обов`язковою.

Крім того, ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Також, учасники справи не позбавлені можливості подати свої пояснення та доводи у письмовому вигляді через електронну адресу суду, а відкладення розгляду справи призвело б лише до затягування процедури банкрутства та як наслідок збільшення витрат кредиторів, зокрема на оплата праці арбітражного керуючого.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фін-Інвест" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №918/1174/20(918/559/21) повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.