ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1067/22

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АББАКОР ТРЕЙД», м. Київ

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Київська обл., м. Бровари

про стягнення заборгованості

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АББАКОР ТРЕЙД» (далі - позивач) б/н від 28.06.2022 року (вх. №945/22 від 08.07.2022) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки зернових культур №28-21-02 від 20.01.2021 року у сумі 18277,60 грн., з яких 14440,34 грн. основного боргу та 3837,26 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки зернових культур №28-21-02 від 20.01.2021 року.

Ухвалою суду від 12.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1067/22 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

До суду від позивача надійшла заява б/н від 19.07.2022 року (вх. №9102/22 від 22.07.2022) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 19.07.2022 року (вх. №9224/22 від 25.07.2022), в якому відповідач проти позову заперечує.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 27.07.2022 року (вх. №9489/22 від 29.07.2022).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АББАКОР ТРЕЙД» (за договором - постачальник) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» (за договором - покупець) укладено Договір поставки зернових культур №28-21-02 (далі - договір), згідно умов п. п. 1.1, 1.2 якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти покупцю протягом строку дії цього Договору зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (далі - продукція), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити поставлену продукцію. Загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим Договором, її дольове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами, що укладаються сторонами протягом строку дії цього Договору, та які після їх підписання уповноваженими представниками сторін є невід`ємними частинами цього Договору.

Згідно п. 2.1 Договору, ціна на Продукцію, що поставляється за цим Договором, встановлюється у додаткових угодах, що укладаються Сторонами протягом строків дії цього Договору і є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Асортимент (вид) Продукції, що є предметом поставки за цим Договором визначається в додаткових угодах, що укладаються Сторонами протягом строків дії цього Договору і є його невід`ємними частинами.

Згідно п. п. 4.1, 4.4, 4.5, 4.6 Договору, постачальник зобов`язується постачати покупцеві продукцію узгодженими партіями та згідно укладених сторонами додаткових угод до цього Договору. Право власності на продукцію, що поставляється за цим Договором, переходить від постачальника до покупця з моменту фактичного прийняття продукції покупцем у місці поставки, що вказано в п. 4.3 цього Договору, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця на відповідній товарно-транспортній накладній. Поставка продукції постачальником покупцю здійснюється на умовах DDP (ІНКОТЕРМС- 2010) на склад покупця, за адресою, вказаною в п. 4.3 цього Договору. Постачальник зобов`язаний надати покупцю при поставці кожної партії продукції належним чином оформлені документи в оригіналах: товарно-транспортні накладні, видаткові накладні. Сторони домовилися, що постачальник може надавати (виписувати) одну видаткову накладну на всю кількість поставленої протягом поточного дня продукції в місце поставки, визначене в п. 4.3 цього Договору.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 Договору, оплата поставленої продукції здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому Договорі. Оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту фактичної поставки продукції на склад покупця, що підтверджується на товарно-транспортній накладній підписом уповноваженої особи покупця при прийнятті продукції та за умови надання постачальником всіх документів, передбачених п. 4.6 цього Договору та виконання постачальником умов п. 4.7 цього Договору.

Згідно п. 6.5 Договору, у разі розбіжностей у вазі понад похибку ваг, зазначену у їх паспорті, складаються акти з обов`язковою участю особи, що здійснювала перевезення продукції. Продукція, що надійшла покупцеві приймається в кількості, яка фактично встановлена при зважуванні покупцем.

Відповідно до п. 9 Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками і діє до 31.12.2022 року включно, але у будь - якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором, що залишились невиконаними на момент припинення дії Договору. У випадку порушення іншою стороною умов цього Договору, цей Договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін в односторонньому порядку, про що сторона - ініціатор зобов`язана повідомити іншу сторону у письмовому вигляді не менш як за 20 календарних днів до дати розірвання Договору.

На виконання п. 4.1 Договору, між сторонами укладено Додаткові угоди №1 від 20.01.2021 року, №2 від 08.02.2021 року, №3 від 26.02.2021 року, №4 від 09.03.2021 року, №5 від 26.03.2021 року, №6 від 20.04.2021 року, №7 від 30.04.2021 року, №8 від 07.06.2021 року, №9 від 08.07.2021 року, №10 від 20.08.2021 року, №11 від 09.09.2021 року, №12 від 12.10.2021 року, в яких сторонами погоджено обсяги та дати поставки, а також, вартість продукції, що поставляється.

Позивачем на виконання умов Договору та додаткових угод здійснено поставку продукції на загальну суму 11947779,20 грн., що підтверджується видатковими накладними №2 від 22.01.2021 року, №3 від 23.01.2021 року, №5 від 25.01.2021 року, №10 від 26.01.2021 року, №24 від 08.02.2021 року, №25 від 12.02.2021 року, №26 від 15.02.2021 року, №38 від 26.02.2021 року, №39 від 27.02.2021 року, №41 від 09.03.2021 року, №43 від 10.03.2021 року, №81 від 27.03.2021 року, №100 від 20.04.2021 року, №109 від 21.04.2021 року, №132 від 07.05.2021 року, №139 від 13.05.2021 року, №143 від 14.05.2021 року, №172 від 07.06.2021 року, №180 від 09.07.2021 року, №182 від 12.07.2021 року, №183 від 13.07.2021 року, №185 від 20.07.2021 року, №187 від 20.08.2021 року, №188 від 21.08.2021 року, №189 від 26.08.2021 року, №195 від 09.09.2021 року, №196 від 13.09.2021 року, №197 від 16.09.2021 року, №198 від 18.09.2021 року, №205 від 12.10.2021 року, №206 від 13.10.2021 року.

Однак, відповідач, в порушення умов договору, за поставлену позивачем продукцію розрахувався частково на суму 11933338,86 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ «АББАКОР ТРЕЙД», які додано до матеріалів справи, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 14440,34 грн.

Позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу №0702/22-07 від 07.02.2022 року про сплату наявної заборгованості у сумі 14440,34 грн. та 3% річних у сумі 994,45 грн. (докази надіслання додано до матеріалів справи) однак відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару в повному обсязі не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідачем у відзиві зазначено, що позивачем, згідно додаткових угод, здійснено часткову поставку не в повному обсязі та з порушенням визначених сторонами строків. Так, за повідомленням відповідача, позивачем, згідно додаткових угод №. №. 1-12 не поставлено відповідачу продукції в обсязі 2319,4 тонн на суму 18492218,00 грн., крім того, відповідач заперечує проти здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, оскільки, згідно платіжних доручень та банківських виписок, відповідачем часткові оплати здійснювалися без зазначення в таких документах реквізитів додаткових угод чи видаткових накладних, а тому, позивачем невірно визначено суму 3% річних, періоди нарахування 3% річних та суми заборгованості, на які здійснено такі нарахування.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору та додаткових угод №1 від 20.01.2021 року, №2 від 08.02.2021 року, №3 від 26.02.2022 року, №4 від 09.03.2021 року, №5 від 26.03.2021 року, №6 від 20.04.2021 року, №7 від 30.04.2021 року, №8 від 07.06.2021 року, №9 від 08.07.2021 року, №10 від 20.08.2021 року, №11 від 09.09.2021 року, №12 від 12.10.2021 року здійснено поставку продукції, що підтверджується підписами представників обох сторін та скріплених їх печатками видатковими накладними №2 від 22.01.2021 року, №3 від 23.01.2021 року, №5 від 25.01.2021 року, №10 від 26.01.2021 року, №24 від 08.02.2021 року, №25 від 12.02.2021 року, №26 від 15.02.2021 року, №38 від 26.02.2021 року, №39 від 27.02.2021 року, №41 від 09.03.2021 року, №43 від 10.03.2021 року, №81 від 27.03.2021 року, №100 від 20.04.2021 року, №109 від 21.04.2021 року, №132 від 07.05.2021 року, №139 від 13.05.2021 року, №143 від 14.05.2021 року, №172 від 07.06.2021 року, №180 від 09.07.2021 року, №182 від 12.07.2021 року, №183 від 13.07.2021 року, №185 від 20.07.2021 року, №187 від 20.08.2021 року, №188 від 21.08.2021 року, №189 від 26.08.2021 року, №195 від 09.09.2021 року, №196 від 13.09.2021 року, №197 від 16.09.2021 року, №198 від 18.09.2021 року, №205 від 12.10.2021 року, №206 від 13.10.2021 року на загальну суму 11947779,20 грн.

Згідно ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також, встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №910/22923/17 та від 20.05.2020 у справі №№918/535/19.

На підставі наявних у матеріалах справи первинних документів (видаткових накладних та банківських виписок) суд встановив, що заборгованість за Договором становить 14440,34 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, в порушення умов Договору, отриману від позивача продукцію оплачено частково на суму 1193333,86 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ «АББАКОР ТРЕЙД», які додано до матеріалів справи, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 14440,34 грн., що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, доказів сплати решти боргу суду не надано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 14440,34 грн. заборгованості за поставлену продукцію є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 3837,26 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за видатковими накладними №41 від 09.03.2021 року , №81 від 27.03.2021 року, №139 від 13.05.2021 року, №43 від 14.05.2021 року, №172 від 07.06.2021 року, № 183 від 13.07.2021 року, №185 від 20.07.2021 року, №187 від 20.08.2021 року, №188 від 21.08.2021 року, №206 від 13.10.2021 року з урахуванням періодів нарахування, часткових оплат згідно виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 7.6 Договору, за прострочення платежу, покупець на письмову вимогу постачальника сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 (три) проценти річних від простроченої суми.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 86 ГПК України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Під час дослідження матеріалів справи та оцінки здійснених позивачем розрахунків 3% річних суд встановив, що сума оплат, наведених у графі таблиці «сума фактичної оплати», становить загалом 11933338,86 грн. При цьому, відповідачем у відзиві не зазначено та не надано відповідних доказів на підтвердження чи спростування суми здійснених часткових оплат за Договором. Також, заперечуючи проти розрахунку 3% річних, здійсненого позивачем, відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не додано власного контррозрахунку.

Оцінивши надані позивачем банківські виписки та платіжні доручення на підтвердження здійснення відповідачем часткових оплат за поставлений товар, суд встановив, що у графі «призначення платежу» відсутні посилання на конкретні видаткові накладні, натомість зазначено «оплата за зернові зг.рах. б/н по договору №28-21-02 від 20.01.21.Тендер не передбачено. В т. ч. ПДВ».

Питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду, в якому надані послуги чи товар, має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої (заборгованості), що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено порядку зарахування сплачених покупцем коштів у разі наявності/відсутності цільового призначення платежу, тому, при вирішенні питання, за яку партію товару мають бути віднесені платежі, що здійснені покупцем у відповідний період, суд виходить з принципу послідовності, в якій мала бути здійснена оплата за поставлений товар в хронологічному порядку, починаючи з тієї заборгованості, що виникла в найдавніший період, за наявними у матеріалах справи видатковими накладними.

Досліджуючи розрахунок позивача в частині визначення періодів нарахування 3% річних, судом встановлено, що позивачем неправильно визначено дати виникнення прострочення в оплаті за вказаними в розрахунках видатковими накладними.

Згідно п. 5.2 Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється на умовах відстрочення платежу протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту фактичної поставки продукції на склад покупця, що підтверджується на товарно-транспортній накладній підписом уповноваженої особи покупця про прийняття продукції та за умови надання постачальником всіх документів, передбачених п. 4.6 цього договору та виконання постачальником умов п. 4.7 цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, а також умови п. 5.2 Договору, строк оплати за поставлену продукцію спливає через 20 банківських днів з моменту фактичної поставки продукції на склад покупця, у зв`язку з чим прострочення в оплаті настає з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

Однак, як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, позивачем здійснено розрахунки за періоди виходячи із 20 календарних а не банківських днів та коли відповідне прострочення ще не настало, крім того, в розрахунки включено день фактичної оплати заборгованості.

Крім того, з доданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що 3% річних нараховано позивачем на суми боргу шляхом додавання залишку заборгованості за попередньою накладною до заборгованості за поточною накладною, внаслідок чого за деякими видатковими накладними позивач невірно визначив як суми, на які повинні нараховуватись 3% річних, період нарахування, так і їх розмір.

Так, виходячи із правильного визначення дати виникнення прострочення заборгованості щодо кожної видаткової накладної окремо, з урахуванням здійснених покупцем часткових оплат, які зараховано в хронологічному порядку, починаючи з тієї заборгованості, що виникла в найдавніший період, виключаючи дні фактичної сплати заборгованості, суд, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», здійснив перерахунок 3% річних, не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів наступним чином:

- за видатковою накладною №41 від 09.03.2021 року на суму 99176,16 грн. період прострочення з 07.04.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 02.04.2021 року;

- за видатковою накладною №81 від 27.03.2021 року на суму 631051,58 грн. період прострочення з 26.04.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 22.04.2021 року;

- за видатковою накладною №139 від 13.05.2021 року на суму 191658,61 грн. період прострочення з 11.06.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 04.06.2021 року;

- за видатковою накладною №143 від 14.05.2021 року на суму 104064,54 грн. (272405,93 168341,49 залишок від сплати 04.06.2021 = 104064,54) період прострочення з 14.06.2021 року по 08.07.2021 року, розмір 3% річних складає 213,83 грн. Однак, позивачем невірно визначено суму, на яку нараховано заборгованість та зазначено період нарахування з 03.06.2021 року 03.06.2021 року;

- за видатковою накладною №172 від 07.06.2021 року на суму 642551,78 грн. період прострочення з 08.07.2021 року по 08.07.2021 року, розмір 3% річних складає 52,81 грн. Однак, позивачем невірно визначено суму, на яку нараховано заборгованість та зазначено період нарахування з 04.06.2021 року 27.06.2021 року; на суму 146616,32 грн. період прострочення з 09.07.2021 року по 12.07.2021 року, розмір 3% річних складає 48,20 грн. Однак, позивачем невірно зазначено період нарахування з 28.06.2021 року 08.07.2021 року; на суму 46616,32 грн. період прострочення з 12.07.2021 року по 13.07.2021 року, розмір 3% річних складає 7,66 грн. Однак, позивачем невірно зазначено період нарахування з 09.07.2021 року 12.07.2021 року. Тому, сума 3% річних складає 3,83 грн. за період з 12.07.2021 року по 12.07.2021 року;

- за видатковою накладною №183 від 13.07.2021 року на суму 306535,81 грн. період прострочення з 11.08.2021 року по 19.08.2021 року. Однак, позивачем невірно зазначено період нарахування з 02.08.2021 року 09.08.2021 року;

- за видатковою накладною №185 від 20.07.2021 року на суму 123255,71 (166719,90 43464,20 залишок від сплати 20.08.2021 року = 123255,71) період прострочення з 18.08.2021 року по 24.08.2021 року, розмір 3% річних складає 70,91 грн. Однак, позивачем невірно визначено суму, на яку нараховано заборгованість та зазначено період нарахування з 10.08.2021 року 19.08.2021 року. Тому, сума 3% річних на заборгованість у сумі 123255,71 грн. складає 20,26 грн. за період з 18.08.2021 року по 19.08.2021 року;

- за видатковою накладною №187 від 20.08.2021 року на суму 171631,91 грн. період прострочення з 22.09.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 13.09.2021 року;

- за видатковою накладною №188 від 21.08.2021 року на суму 261174,21 грн. період прострочення з 22.09.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 13.09.2021 року;

- за видатковою накладною №189 від 26.08.2021 року на суму 249956,19 грн. період прострочення з 24.09.2021 року. Однак, прострочення відсутнє, оскільки сплата зазначеної суми відбулась 13.09.2021 року;

- за видатковою накладною №206 від 13.10.2021 року на суму 122440,34 грн. період прострочення з 16.11.2021 року по 16.11.2021 року, розмір 3% річних складає 10,66 грн.; на суму 72440,34 грн. за період з 17.11.2021 року по 06.12.2021 року розмір 3% річних складає 119,08 грн.; на суму 14440,34 грн. за період з 07.12.2021 року по 23.02.2022 року розмір 3% річних складає 93,76 грн.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом розмір 3% річних складає 247,59 грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно посилань відповідача на те, що позивачем не здійснено поставку товару в повному обсязі та порушено строки поставки, суд зазначає наступне.

Як вказано позивачем, обсяг продукції, зазначений в додаткових угодах, є загальним, оскільки такий обсяг є значним, тому згідно п. 6.5 Договору, у разі розбіжностей у вазі понад похибку ваг, зазначену у їх паспорті, складаються акти з обов`язковою участю особи, що здійснювала перевезення продукції. Продукція, що надійшла покупцеві, приймається в кількості, яка фактично встановлена при зважуванні покупцем.

З матеріалів справи вбачається, що сторони остаточно узгоджували обсяг постановленої продукції по факту її приймання відповідачем згідно п. 6.5 Договору, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Відповідачем продукцію прийнято в обсязі, що надходив без претензій щодо невідповідності додатковим угодам, що підтверджується його підписом та печаткою на видаткових та товарно-транспортних накладних.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження заборгованості у сумі 14440,34 грн. позивачем до матеріалів справи додано копії додаткових угод, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та акт звірки взаєморозрахунків, у той час як відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наявність заборгованості у сумі 14440,34 грн.

Крім того, відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначаючи, що позивачем не надано доказів понесення таких витрат.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно заяви позивача б/н від 19.07.2022 року (вх. №9102/22 від 22.07.2022) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що докази понесення останнім витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України після ухвалення судового рішення.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Враховуючи встановлені факти, за наслідками розгляду спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із доведеністю в сукупності наданих позивачем доказів та встановлених судом фактичних обставин порушення відповідачем договірних зобов`язань.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АББАКОР ТРЕЙД» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АББАКОР ТРЕЙД» (02100, м. Київ, вул. Бажова, 9, кімната 29, ) 14440 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок) грн. 34 коп. основного боргу, 247 (двісті сорок сім) грн. 59 коп. 3% річних та 1993 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто три) грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць