ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Справа № 918/984/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

ПАТ АБ "Укргазбанк" - адвокат Панас В.С.

арбітражний керуючий Мельник І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 (суддя Качур А.М.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21, серед іншого, визнано вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі: 251 300,00 грн черга задоволення.

Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_2 у розмірі 4 540 грн 00 коп.

Визнано вимоги забезпеченого кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в загальному розмірі 1 660 389,97 грн, з яких: 893 203,09 грн заборгованість за кредитом; 195 009,12 грн прострочена заборгованість за кредитом; 383 483,91 грн прострочені відсотки; 42 615,31 грн пеня; 13 700,00 грн штраф; 132 378,54 грн три відсотки річних.

Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" у розмірі 4 540 грн. 00 коп.

Решта вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в розмірі 3 482 548,36 грн відхилені.

Вказана ухвала мотивована тим, що заборгованість боржника за кредитним договором підтверджена судовим рішенням. Також суд першої інстанції відмовив у визнанні частини вимог до боржника, які є сумами, нарахованими як відсотки за кредит та як пеня і штраф після пред`явлення Банком до боржника вимоги про погашення боргу по кредиту та після прийнятого судом рішення стосовно заборгованості за кредитом. Обґрунтованими суд вважає, що є вимоги кредитора в розмірі 42 615,31 грн пені та 13 700,00 грн штрафу, які стягнуті згідно судового рішення судовим рішенням, яке набрало законної сили. Водночас місцевий господарський суд не прийняв о уваги клопотання кредитора про розподіл кредиторських вимог на забезпечені (в розмірі забезпечення) та конкурсні (як залишок непогашеної суми), оскільки суперечать вимогам п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, якими законодавець визначив тимчасові особливості процедури неплатоспроможності фізичної особи для окремих спірних правовідносин, що стверджується сталою судовою практикою Верховного Суду.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області №918/984/21 від 14.04.2022, якою частково задоволено заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 , ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги кредитора ПАТ АБ "Укргазбанк" до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом: 3 113 839,52 грн, суми заборгованості по пені: 1 619 735,91 грн, суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних): 135 362,90 грн, суми заборгованості зі сплати штрафу за страхування предмету іпотеки у розмірі 5% від заставної вартості: 13 700,00 грн, що становлять загалом: 4 482 638,33 грн (772 700, 00 грн - забезпечені вимоги, решта - конкурсні) та судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами у розмірі 4 540,00грн, грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" понесені судові витрати в сумі 2 481,00 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним, не врахував, що стягнення пені було за не виконане основне зобов`язання. Скаржник вважає заявлену Банком заборгованість обґрунтованою та такою, що випливає з умов грошового/кредитного зобов`язання на підставі укладених із боржником договорів. Звертає увагу, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про те, в якому розмірі АБ "Укргазбанк" є заставним кредитором, помилково прийшов до висновку, що всі вимогі є заставні.

Листом від 03.05.2022 матеріали справи №918/984/21 витребовувалися в Господарського суду Рівненської області.

06.05.2022 матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4329,00 грн.

12.05.2022 на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшла ухвала Верховного Суду від 11.05.2022, якою клопотання Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено Публічному акціонерному товариству акціонерного банку "Укргазбанк" строк на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 та ухвали Господарського суду Рівненської області від 16.12.2021 у справі №918/984/21. Відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненької області від 16.12.2021 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 у справі №918/984/21. Витребувано з Господарського суду Рівненської області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 918/984/21.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 матеріали справи №918/984/21 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

19.05.2022 на адресу суду від ПАТ АБ "Укргазбанк" надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2022 та долучене платіжне доручення про сплату судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21. Зупинене провадження у справі №918/984/21 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16.12.2021 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 у справі №918/984/21 за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та повернення матеріалів справи до Північно-західного апеляційного господарського суду.

13.07.2022 матеріали справи №918/984/21 надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 поновлено провадження у справі №918/984/21. Розгляд апеляційної скарги призначений на 06.09.2022. Запропоновано учасникам справи подати суду до 01.09.2022 відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України.

02.09.2022 на адресу суду від арбітражного керуючого Мельник І.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

09.09.2022 на адресу суду від скаржника ндійшло пояснення, в якому скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області №918/984/21 від 14.04.2022, якою частково задоволено заяву АБ "УКРГАЗБАНК" з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 . Ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги кредитора ПАт АБ "Укргазбанк" до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом: 3 113 839,52 грн, суми заборгованості по пені: 1619 735,91 грн, суми заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних): 135 362,90 грн, суми заборгованості зі сплати штрафу за страхування предмету іпотеки у розмірі 5% від заставної вартості: 13 700,00 грн, що становлять загалом: 4 482 638,33 грн (772 700, 00 грн - забезпечені вимоги, решта - конкурсні) та судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами у розмірі 4 540,00грн, грошові вимоги кредитора включити до реєстру вимог кредиторів:

- 772 700, 00 грн - забезпечені вимоги;

- 521 244,48 грн. - не задоволені за рахунок реалізації предмета застави вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна, друга черга;

- 188 693,85 грн - неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів, третя черга.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь скаржника понесені судові витрати в сумі 2 481,00 грн.

13.09.2022 від представника боржника на адресу суду надійшли пояснення, в яких боржник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

В судовому засіданні 06.09.2022 оголошено перерву до 13.09.2022.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Дужича С.П. судове засідання 13.09.2022 не відбулося.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 розгляд справи призначений на 27.09.2022.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

В судовому засіданні арбітражний керуючий заперечив доводи апеляційної скраги.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.11.2021 відкрите провадження у справі про неплатоспроможність боржника, введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боржника, заборонено боржнику відчужувати майно, попереднє засідання призначено на 11.01.2022.

23.11.2021 оприлюднено на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

23.12.2021 до Господарського суду Рівненської області від ПАТ АБ "Укргазбанк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої кредитор просить суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника в розмірі 3 113 839,52 грн сума заборгованості за договором, 1 619 735,91 грн заборгованості по пені, 135 362,90 грн 3% річних, 274 000,00 грн штраф, загальна заборгованість 5 142 938,33 грн, з яких: 772 700,00 грн забезпечені вимоги, решта конкурсні.

Вказана заява подана 22.12.2021, тобто в межах строків встановлених частиною 1 статті 45 КУзПБ.

За результатами розгляду вказаної заяви судом встановлено, що 26.04.2007 між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №51/07/КЖ-Ф за яким боржник отримав кредит в сумі 45 000,00 доларів США. Кредитні кошти були отримані з метою купівлі квартири.

26 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу квартири, відповідно до якого, ОСОБА_1 придбала квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, боржник та банк уклали договір іпотеки №51/07/ІЖ-Ф, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 41,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Надалі банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, вказаний позов було задоволено.

Як слідує з матеріалів справи, Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.12.2011 у справі №2-1145/11р задоволено позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти в сумі: строкова заборгованість по кредиту 33 505,00 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту 7 315,00 доларів США, прострочені відсотки 14 384,89 доларів США, пеня за простроченими відсотками та кредитом 42 615,31 грн, штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета за не страхування предмету іпотеки 13 700,00 грн, а всього на загальну суму в 55 204 дол. США та 56 315 грн.

13.10.2021 приватним виконавцем Ярмошевич Н.О. відкрито виконавче провадження №67140199, що стверджується відповідною постановою.

19.10.2021 приватним виконавцем Ярмошевич Н.О. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та арештовано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки та належить ОСОБА_1 .

01.11.2021 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні про що свідчать відомості про виконавче провадження.

Згідно із висновком про вартість майна двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки становить 772 700,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до статті 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною першою статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначалося вище, ПАТ АБ "Укргазбанк" звернувся з грошовими вимогами до боржника в розмірі 3 113 839,52 грн сума заборгованості за договором, 1 619 735,91 грн заборгованості по пені, 135 362,90 грн 3% річних, 274 000,00 грн штраф, загальна заборгованість 5 142 938,33 грн, з яких: 772 700,00 грн забезпечені вимоги, решта конкурсні.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України.

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як визначено статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як зазначалось вище, Банк звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджено рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.12.2011 у справі №2-1145/11р задоволено позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти в сумі: строкова заборгованість по кредиту 33 505,00 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту 7 315,00 доларів США, прострочені відсотки 14 384,89 доларів США, пеня за простроченими відсотками та кредитом 42 615,31 грн, штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета за не страхування предмету іпотеки 13 700,00 грн, а всього на загальну суму в 55 204 дол. США та 56 315 грн.

Відтак, Банк використав право вимоги повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України та положень кредитного договору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 (провадження № 14-318цс18), від 19.05.2020 (провадження № 12-286гс18).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Якщо ж договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування наведених норм права (зокрема, викладеною в постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16), цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що слід відмовити у визнанні частини вимог до боржника, які є сумами, нарахованими як відсотки за кредит та як пеня і штраф після пред`явлення Банком до Боржника вимоги про погашення боргу по кредиту та після прийнятого судом рішення стосовно заборгованості за кредитом.

З врахуванням наведеного до визнання підлягають вимоги банку за кредитом та відсотками що стверджені судовим рішенням, а саме: 33 505,00 дол. США строкова заборгованість за кредитом, 7 315,00 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 14 384,89 дол. США прострочені відсотки.

Щодо нарахованих Банком 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Кредитором пред`явлено вимоги до боржника щодо трьох процентів річних за несвоєчасно сплачену заборгованість по кредиту за період з 24.11.2018 по 21.11.2021 в розмірі 4 965,66 дол. США.

Суд здійснив перерахунок пред`явлених заявником 3 % річних та встановив, що мають бути визнані вимоги в розмірі 132 378,54 грн, а тому вимоги про визнання 2 984,36 грн відхиляються.

Згідно із абзацом 4 статті 45 КУзПБ, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Водночас положеннями абзацу 6 пункту 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ встановлено, що склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Провадження у даній справі відкрито 23.11.2021.

Станом на 23.11.2021 офіційний курс національної валюти України до долару США складає 26,6588.

Отже, заборгованість боржника за договором кредиту становить 33 505,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 893 203,09 грн.

Прострочені заборгованість боржника за договором кредиту становить 7 315,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 195 009,12 грн.

Заборгованість за простроченими відсотками становить 14 384,89 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 383 483,91 грн.

Загальна сума вимог за строковою, простроченою заборгованістю та відсотками за кредитом становить 1 471 696,12 грн (893 203,09+195 009,12+383 483,91). Такі вимоги мають бути визнаними.

Водночас вимоги кредитора про визнання 1 642 143,40 грн заборгованості за основним боргом відхиляються з огляду на їх необґрунтованість.

Крім того суд вважає за доцільне зазначити, що 12.08.2015 набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304-VII від 03.06.2014, пунктом 1 якого визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Абзацом четвертим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ визначено, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., №28, ст. 940; 2015 р., №43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення (21.10.2019) в дію цього Кодексу, а саме з 21.10.2020.

Законом України №895-IX від 16.09.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" внесено зміни до абзацу четвертого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ та пролонговано строк дії Закону України №1304-VII від 03.06.2014 на вісімнадцять місяців з дня введення в дію КУзПБ, а саме до 21 квітня 2021 року.

Згідно з нормами статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Водночас пунктом 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ установлено, що протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

Цим пунктом КУзПБ також передбачені особливості здійснення провадження у справі про відновлення платоспроможності фізичних осіб, особливості складу кредиторських вимог до боржника, що можуть бути визнані судом, особливості реструктуризації заборгованості фізичної особи, умов у плані реструктуризації та порядку його виконання.

У своїй постанові від 14.09.2021 у справі № 908/2536/20 Верховний Суд відзначив, що наведені в пункті 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ особливості застосовуються судом протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу, а провадження у справі про відновлення платоспроможності фізичних осіб за цими особливостями здійснюється (з розглядом та визнанням вимог кредиторів, розробленням, затвердженням та виконанням плану реструктуризації боргів боржника - фізичної особи тощо) за таких передумов:

- заборгованість фізичної особи виникла до дня введення в дію цього Кодексу;

- ця заборгованість фізичної особи виникла за кредитом в іноземній валюті;

- такий кредит забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку;

- предмет іпотеки (квартира або житловий будинок) є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

А тому при розгляді заяв фізичних осіб про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також і на будь якій іншій стадії провадження у такій справі, тобто і при здійсненні провадження у цих справах (розгляді та затвердженні плану реструктуризації боргів боржника тощо) суду, що розглядає цю справу, у разі, коли боржник - фізична особа обґрунтовує свої вимоги неможливістю погашення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, належить дослідити та оцінити, зокрема ті обставини, чи мають місце (підтверджені належним чином) імперативно визначені законом підстави для застосування до відповідних правовідносин та процедур у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи особливостей, передбачених положеннями пункту 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ.

У цьому висновку cуд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25.05.2021 у справі № 904/1454/20, що також уточнена в постанові Верховного Суду від 10.08.2021 у справі № 918/127/20.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначивши трьох кредиторів, серед яких заборгованість перед кредитором ПАТ АБ "Укргазбанк" обґрунтована наявністю судового рішення від 2011 року про стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири. Як слідує з наданих суду документів, боржник зареєстрований за адресою квартири, яка перебуває в іпотеці, а як місце проживання боржником вказано адресу, що відповідає місцю його реєстрації.

Оскільки банк (іпотекодержатель) не є єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи (боржником вказано 3 потенційних кредитори), судом не було застосовано положення абзацу 2-4 пункту 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ, які були доповнені згідно із Законом № 1382-IX від 13.04.2021 .

Таким чином суд констатує, що положеннями пункту 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ установлено особливий порядок реструктуризації заборгованості фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

Наведений пункт 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ визначає правовий механізм при введенні процедури банкрутства фізичних осіб, який має на меті надати боржнику можливість реструктуризувати свої боргові зобов`язання для унеможливлення негайної реалізації житла, переданого в іпотеку банкам за валютними кредитами (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 справа №916/169/20).

Згідно абзацу 6 пункту 5 розділу "Прикінцеві та Перехідні положення" КУзПБ слідує, що, до розміру вимог забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Законодавець визначив тимчасові особливості процедури неплатоспроможності фізичної особи, згідно з якими до розміру вимог забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 11.05.2021 (справа №927/844/20).

Таким чином, вимоги банку як кредитора, виникли на підставі кредитного договору, є забезпеченими майном боржника, та відповідно підлягають погашенню за рахунок такого майна позачергово та визначаються з урахуванням положень пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ. За таких обставин до розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня. З огляду на таке суд робить висновок про відсутність підстав для визнання грошових вимог на суму пені.

Водночас, до визнання підлягають вимоги які визнані судом за наслідками розгляду спору про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки рішення суду набрало законної сили та є обов`язковим до виконання відповідно до статті 129-1 Конституції України.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що визнаними мають бути вимоги кредитора в розмірі 42 615,31 грн пені та 13 700,00 грн штрафу, як присуджені судовим рішенням, котре набрало законної сили. Решта вимог в розмірі 1 577 120,60 грн пені та 260 300,00 грн штрафу не підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у розподілі кредиторських вимог на забезпечені (в розмірі забезпечення) та конкурсні (як залишок непогашеної суми) з огляду на наступне.

Абзацом 2 частини другої статті 45 КУзПБ передбачено, що забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Законодавцем в абз. 3 ч. 2 ст. 45 КУзПБ визначено, що забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

За змістом ч. 6 ст.64 КУзПБ вбачається, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

Отже, з набранням Кодексом України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, які виникли за зобов`язаннями, що повністю (частково) забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника, включаються до реєстру вимог кредиторів окремо, виходячи з обсягу забезпечення таких вимог, що визначається виходячи з тих доказів, які досліджуються у справі та волевиявлення заставного кредитора щодо повної або часткової відмови від забезпечення. Якщо конкурсний кредитор надає докази того, що його забезпечені вимоги охоплюються вартістю заставного майна, визначеною на момент укладення договору застави, а боржник не надає інших доказів щодо ринкової вартості такого майна на час включення предмета забезпечення до реєстру вимог кредиторів, то вимоги такого кредитора можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів, як забезпечені, виходячи з вартості майна при укладенні договору застави, оскільки своїм волевиявленням забезпечений кредитор обмежив своє право на забезпечення за рахунок предмета застави інших своїх вимог. Вимоги конкурсного кредитора, які не охоплюються вартістю заставного майна за волевиявленням кредитора, включаються до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості залежно від правової природи таких кредиторських вимог (вимоги за основним боргом, штрафними санкціями, судові витрати тощо).

Така процедура включення вимог забезпеченого кредитора не заперечує застосування положень цивільного законодавства щодо визначення загального розміру вимог заставного кредитора, виходячи з розміру його зобов`язань за укладеним договором застави та розміру заборгованості за кредитним договором, однак надає заставному кредитору альтернативу вибору щодо внесення його вимог до вимог четвертої черги чи до позачергових, виходячи з наданих ним доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо вартості предмета застави та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, від 24.09.2020 року у справі №905/2852/16).

Як зазначалося вище, згідно із висновком про вартість майна двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки становить 772 700,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що предмет іпотеки не реалізований та не затверджений план реструктиризації боргу. Вказане підтверджено в судовому засіданні представником скаржника та арбітражним керуючим.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 КУзПБ вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна. Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Таким чином, оскільки вартість предмета іпотеки, що визначена сторонами договору іпотеки, з урахуванням звіту про його оцінку, становить 772 700,00 грн, в той час як вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" за кредитним договором, які підлягають задоволенню, становлять 1 660 389,97 грн, судова колегія вважає обґрунтованими вимоги є забезпеченими лише в частині вартості предмета застави на суму 772 700,00 грн. Вказана сума забезпечена заставою майна боржника - житлової квартири, якає єдиним місцем проживання боржника та його сім`ї. Залишок вимог на суму 887 689,97 грн вважаються незабезпеченими.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КУзПБ витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів. До таких витрат слід віднести вимоги кредитора зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн, сплаченого за подання до господарського суду заяви про визнання кредиторських вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 КУзПБ вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Відтак, грошові вимоги кредитора, які задоволені судом підлягають такому розподілу:

- 120 503,09 грн (893 203,09 772 700,00 грн) заборгованість за кредитом - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів ;

- 195 009,12 грн прострочена заборгованість за кредитом - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 383 483,91 грн прострочені відсотки - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 132 378,54 грн три відсотки річних - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 42 615,31 грн пеня - вимоги третьої черги реєстру вимог кредиторів;

- 13 700,00 грн штраф - вимоги третьої черги реєстру вимог кредиторів.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у справі №908/2536/20 від 14.09.2021, №910/15985/20 від 21.07.2021, №915/864/20 від 31.08.2021.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання арбітражного керуючого на постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 04.02.2021 у справі №904/1360/19, в якій зазначено:

"85. Очевидно, що відсутність чіткого регулювання визнання розміру вимог забезпечених кредиторів сприяє виникненню на практиці випадків формування різних підходів до визнання розміру вимог забезпечених кредиторів. Зокрема:

I підхід - вимоги кредитора, якщо інше не обумовлено договором, визнаються забезпеченими лише в розмірі вартості предмета застави (іпотеки), визначеної між кредитором та боржником (майновим поручителем, який не є боржником в основному зобов`язанні) у договорі застави (іпотеки), що згодом на практиці має наслідком виникнення випадків повторного звернення кредитора до суду із заявою про визнання його вимог забезпеченими у разі продажу предмету застави (іпотеки) за ціною, вищою за ту, що погоджена в договорі застави (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №921/184/16-г/10);

II підхід - вимоги кредитора, якщо інше не обумовлено договором, визнаються забезпеченими лише в розмірі вартості предмета застави (іпотеки), погодженої між кредитором та боржником (майновим поручителем, який не є боржником в основному зобов`язанні) у договорі застави (іпотеки), а в іншій частині вимоги є незабезпеченими та погашаються у черговості, визначеній КУзПБ. У такому разі кредитор одночасно буде і забезпеченим, і конкурсним та матиме не тільки право на участь у зборах кредиторів з правом вирішального голосу, але й на отримання задоволення решти незабезпечених вимог за рахунок іншого майна боржника, яке не є предметом забезпечення (ця справа);

III підхід - вимоги кредитора, якщо інше не передбачено договором, визнаються забезпеченими у розмірі всієї суми заявлених вимог до боржника(майнового поручителя, який не є боржником в основну зобов`язанні)".

В даній справі майновий поручитель є боржником в основному зобов`язанні, а тому ІІІ підхід, на який посилається арбітражний керуючий, в даному не може бути застосований.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно приписів п. 4 ч. 1 та ч. 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги слід задоволити частково, змінити ухвалу в частині визнання вимог забезпеченого кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в загальному розмірі 1 660 389,97 грн та в частині включення до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору у розмірі 4 540 грн. 00 коп. Прийняти в цій частині нове судове рішення з врахуванням розподілу вимог в порядку черговості.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 в частині визнання вимог забезпеченого кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в загальному розмірі 1 660 389,97 грн змінити.

3. Викласти п. 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 в такій редакції:

"Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в загальному розмірі 1 660 389,97 грн, з яких:

- 4 204,00 грн - відшкодовуються позачергово,

- 772 700,00 грн - забезпечені заставою майна боржника

- 120 503,09 грн заборгованість за кредитом - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 195 009,12 грн прострочена заборгованість за кредитом - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 383 483,91 грн прострочені відсотки - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 132 378,54 грн три відсотки річних - вимоги другої черги реєстру вимог кредиторів;

- 42 615,31 грн пеня - вимоги третьої черги реєстру вимог кредиторів;

- 13 700,00 грн штраф - вимоги третьої черги реєстру вимог кредиторів".

В частині включення до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" у розмірі 4 540 грн. 00 коп. ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 залишити без змін.

В частині відмови решти вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" в розмірі 3 482 548,36 грн ухвалу Господарського суду Рівненської області від 14.04.2021 у справі №918/984/21 залишити без змін.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

5. Матеріали справи №918/984/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 29.09.2022

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.