УХВАЛА

м. Київ

21.09.2022Справа № 910/21220/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД 2) Міністерства юстиції України 3) ОСОБА_1 4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» (EURO INVESTMENTS GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA)
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Ольга Ігорівна; 2) Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи Олександр Костянтинович; 3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович; 4) Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України
про визнання недійсними договорів та скасування наказів
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Тимофіюк Г.О. - представник за довіреністю;

Луцький М.І. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Костенко В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача-3: не з`явився;

від відповідача-4: Гусак А.М. - представник за довіреністю;

від третіх осіб: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД, Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО ІНВЕСТМЕНТС ГРУП" відповідно до яких просить про визнання недійсними договорів та скасування наказів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вирішив за необхідне залучити до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Ольгу Ігорівну, Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи Олександра Костянтиновича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна Андрія Івановича, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України.

28.12.2021 позивачем заявлено клопотання про огляд судом доказів за їх місцезнаходженням.

Крім того, позивач 19.01.2022 звернувся до суду із заявою про доповнення підстав позову.

Враховуючи те, що дії позивача з доповнення підстав позову не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням доповнених підстав.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 28.07.2022.

Ухвалою суду від 28.07.2022 призначено судове засідання на 21.09.2022.

12.09.2022 до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, реєстраційні дії на підставі рішень (наказів) Міністерства юстиції України та інше) стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме: нежилий будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ. А), загальною площею (кв.м.): 355, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77, окрім як за заявою власника цього об`єкта нерухомого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор";

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень";

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 670/5 від 25.02.2020 "Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень".

12.09.2022 відповідачем-4 подані письмові заперечення проти заяви про забезпечення позову, а 21.09.2022 заявлено клопотання про перехід до стадії підготовчого розгляду та про долучення доказів, які не могли бути поданими раніше.

Крім того, 20.09.2022 до суду звернувся відповідач-3 із заявою про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю бути присутнім, а також подано заяву про застосування строків позовної давності.

Безпосередньо в судовому засіданні 21.09.2022 представник відповідача-4 заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та просив зупинити провадження у даній справі до завершення апеляційного перегляду справи № 910/3324/21.

У судовому засіданні 21.09.2022 представники сторін надали усні пояснення стосовно заявлених у справі клопотань.

В першу чергу судом було вирішено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та встановлено наступне.

Положеннями ст. 138 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) передбачено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст. 140 ГПК України).

При розгляді заяви взято до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертаються до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На обґрунтування заяви про забезпечення позивач посилається, зокрема, на таке:

- 08.09.2022 ТОВ "Євро Інвестментс Груп" звернулося до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. із заявою про зняття заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкта, яка була встановлена ухвалою Господарського суду міста Києві від 01.04.2021 у справі № 910/3324/21;

- відповідач намагається виконати оскаржувані в даній справі накази Міністерства юстиції;

- у разі невжиття судом заходів забезпечення позову відповідач-4 виконає оскаржувані у цій справі накази Міністерства, що призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

Суд звертає увагу, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач (у даному випадку позивачі) їх захистити в межах одного цього судового провадження за його (їх) позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Оскільки у даному випадку ТОВ ФК "Фінєвровектор" звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як вбачається з доводів відповідача-4 та не спростовано позивачем, на даний час невжиття заходів забезпечення позову ніяк не перешкоджає та/або унеможливлює захист прав та інтересів позивача, оскільки спірне нерухоме майно вже перебуває під обтяженням. Зокрема, відповідно до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Макухою А.А. від 29.12.2021 у справі № 760/34271/21 (провадження № 1-кс/760/11080/21) вжито заходи забезпечення кримінального провадження.

Більше того, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем/відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Наразі, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не має можливості повною мірою оцінити та обґрунтувати дійсну наявність порушених прав позивача зі сторони відповідача.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, оскільки зі змісту заяв реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 220, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано - 26.09.2022

Суддя Ю.О.Підченко