РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022Справа № 910/2973/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Безрадній А.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ливарно - Інженерна компанія"

про стягнення 151 920,00 грн

Учасники справи:

від позивача: Переяславська М.В.,

від відповідача: Єфремова І.В.,

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення 151 920,00 грн за гарантією виконання № 2195/19-ГВ від 20.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача виник обов`язок перед позивачем щодо перерахування гарантії у зв`язку з несвоєчасним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Ливарно-інженерна компанія" зобов`язань за договором поставки № Т1014/05 від 10.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 № 910/2973/20 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.03.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи призначено на 29.04.2020, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ливарно-інженерна компанія".

15.05.2020 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву.

24.04.2020 до суду позивачем подано додаткові документи.

27.04.2020 до суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та відповідь на відзив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 29.04.2020 представника позивача та враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти розгляд справи на 10.06.2020.

04.04.2020 до суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та відповідь на відзив.

Ухвалою від 06.05.2020 суд виправив описку в ухвалі суду від 29.04.2020 у справі № 910/2973/20 в даті наступного судового засідання.

09.06.2020 та 10.06.2020 до суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 10.06.2020 представника позивача та враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд, не виходячи до нарадчої кімнати ухвалив відкласти розгляд справи на 06.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2020 зупинено провадження у справі № 910/2973/20 до набрання законної сили рішення у справі №910/2735/20 за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно - інженерна компанія" про стягнення 1 273 966,36 грн штрафу у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару за договором поставки №Т1014/05 від 10.04.2018; запропоновано учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі № 910/2973/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 поновлено провадження у справі № 910/2973/20, судове засідання у справі № 910/2973/20 призначено на 14.09.2022.

14.09.2022 відповідачем подані до суду пояснення.

В судове засідання 14.09.2022 з`явилися представники сторін. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що третю особу було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а її неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності вказаної особи.

В судовому засіданні представник позивачв підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.04.2018 між Публічним акціонерним товариством "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є позивач - Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ливарно-інженерна компанія" (постачальник) укладено договір поставки №Т1014/05 (далі також - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого, марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.2 договору загальна вартість товару за даним договором становить суму партій товару за всіма специфікаціями (додатками) до цього договору. Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікації (додатках) до договору.

Згідно з п. 11.2 договору у разі порушення строків поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Термін дії договору закінчується 31.12.2020, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (п. 13).

06.02.2019 позивач та відповідач підписали специфікацію до договору №Т1014/05 від 10.04.2018.

Відповідно до специфікації сторони домовились про поставку такого товару:

- підтримуючий каток М-2630 у кількості 50 шт., загальною вартістю 1.395.832,50 грн;

- каток 560 у зборі М-4795.00.00 у кількості 10 шт., загальною вартістю 366.666,50 грн;

- вкладиші бронзові в комплекті М-4669-3, М-4669-4 у кількості 16 шт., загальною вартістю 406.666,40 грн;

- корпус підшипника ролика верхнього (живильник ПП-24-150) ФМ-9520 у кількості 16 шт., загальною вартістю 212.000,00 грн;

- біло розпушувача М7635 у кількості 16 шт., загальною вартістю 234.666,40 грн;

- вкладиш верхній 3-78592 у кількості 2 шт., загальною вартістю 41.250,00 грн;

- вкладиш нижній 3-78591 у кількості 2 шт., загальною вартістю 60.833,30 грн.

Відповідно до п. 2 специфікації строк поставки: протягом 200 календарних днів з моменту відкриття акредитива.

Пунктом 7 специфікації також передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим додатком постачальник зобов`язується оформити банківську гарантію виконання в розмірі 15% від суми даного додатку, але не більше 200 000,00 грн, протягом 10 календарних днів з дати підписання даної специфікації. Строк дії гарантії виконання - 330 календарних дні з дати оформлення.

12.09.2019 постачальник поставив, а покупець прийняв згідно з видатковою накладною № 99 товар на загальну суму 502 499,70 грн, а саме: підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 15 шт.

01.10.2019 постачальник поставив, а покупець прийняв товар згідно з видатковими накладними №106 на суму 122 499,96 грн та №107 на суму 281.599,68 грн, зокрема: вкладиш верхній, креслення 3-78592 в кількості 2 шт.; вкладиш нижній, креслення 3-78591 в кількості 2 шт.; біло розпушувача, креслення М-7635 в кількості 16 шт.

15.11.2019 постачальник поставив, а покупець прийняв згідно з видатковою накладною №119 товар на суму 837.499,50 грн, зокрема: підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 25 шт.

22.11.2019 постачальник поставив, а покупець прийняв товар згідно з видатковою накладною №126 на суму 430.399,80 грн, а саме: підтримуючий каток, креслення М-2630 у кількості 10 шт.; корпус підшипника ролика верхнього (живильник ПП-24-150), креслення ФМ-9520 у кількості 6 шт.

Постачальник, на виконання п. 7 специфікації до договору забезпечив виконання зобов`язань за договором шляхом надання Банківської гарантії № 2195/19-ГВ від 20.02.2019 на суму, що не перевищує 200 000,00 грн, виданою Публічним акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень".

За умовами вказаної гарантії Публічне акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" зобов`язалося виплатити покупцю (АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат") суму в українських гривнях, що не перевищує 200 000 (Двісті тисяч) гривень (тут і надалі у тексті - Гарантована сума), у випадку невиконання постачальником обов`язків визначених в одному, декількох або усіх пунктах:

- Поставка товару у повному обсязі;

- Поставка товару обмовленої якості;

- Поставка товару обумовленої комплектації;

- Поставка товару в обумовлений термін;

- Поставка товару за обумовленими цінами;

- Поставка товару відповідно до вимог, зазначених у Специфікаціях (додатках) до Договору;

- Реєстрація Постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладених електронних податкових накладних, складних у строк та відповідно до вимог чинного законодавства.

Банк зобов`язується виплатити Покупцю будь-яку суму, що не перевищує Гарантовану суму, протягом 30 банківських днів після отримання від Покупця:

- документів, що підтверджують звернення Покупця до Постачальника з вимогою виконати умови договору;

- письмової вимоги з посиланням на цю гарантію та на невиконання Постачальником зобов`язань за договором та підписами уповноважених осіб при умові, що у вимозі буде вказано, що сума, яку Покупець вимагає сплатити, повинна бути виплачена Покупцю у зв`язку із настанням вищезазначених випадків.

Ця гарантія набуває сили з моменту підписання її банком і діє по 01.02.2020 включно.

13.01.2020 позивач звернувся до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" з вимогою №79/05 від 13.01.2020 про сплату суми у розмірі 151 920,00 грн, яка складає 75,96% від суми гарантії, що пропорційно вартості товару, не поставленого в обумовлений термін, після отримання цієї вимоги та копій документів до неї; підставою для вимоги є порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ливарно-інженерна компанія" умов договору в частині строків поставки товару.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 05-1/04/675 від 06.02.2020 повідомив, що, враховуючи зміст вимоги та заперечення принципала, у гаранта наявні підстави стверджувати про те, що отримана вимога становить неналежне представлення, а тому банку змушений відмовити бенефіціару у задоволенні вимоги у зв`язку з відсутністю законодавчо визначених підстав для її задоволення.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив, що його вимога містила повне викладення обставин настання гарантійного випадку («товар не поставлений в обумовлений термін») з додаванням всіх належних доказів такого настання. Безпідставно відмовляючи в задоволенні вимог, відповідач керувався лише запереченнями принципала, які містили викривлені дані. Отже, відповідач був зобов`язаний сплатити кошти в сумі 151 920,00 грн на користь позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Спір у даній справі виник з приводу наявності або відсутності існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтями 509, 526 ЦК України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За умовами частини першої та другої статті 561 ЦК України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до пп. 7, 8, 9 п. 3 розділу 1 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. Вимога за контргарантією складається банком-гарантом (або іншим банком-контргарантом) і подається за довільною, якщо інше не визначено умовами контргарантії, формою або надсилається у формі повідомлення банку-контргаранту; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії;

Таким чином у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфіціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі (ч. 1). До вимоги додаються документи, вказані в гарантії (ч. 2). У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (ч. 3). Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (ч. 4). Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією (ч. 5).

Відповідно до частини 1 статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19, які є загальними щодо спорів про стягнення боргу за гарантією, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17.

При вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією (постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19).

Так, умовами Гарантії № 2195/19-ГВ від 20.02.2019 одним з гарантійних випадків визначено, зокрема, невиконання постачальником обов`язків з поставки товару в обумовлений термін.

У вимозі № 79/05 від 13.01.2020 позивач вказує, що у зв`язку з відкриттям акредитивів № 600U/UAH/6560 28.02.2019 та № 600U/UAH/6577 25.03.2019, строк поставки товару за договором встановлено до 16.09.2019 та до 11.10.2019. відповідно, порушено строк поставки за накладними від 01.10.2019, 15.11.2019 та 22.11.2019, а також не здійснена поставка запасних частин на суму 1 086 999,48 грн з ПДВ.

Разом з тим, АТ "Покровський гірничо - збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Ливарно - інженерна компанія" про стягнення 1 273 966,36 грн. штрафу, у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару за договором поставки від 10.04.2018 № Т1014/05.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки від 10.04.2018 № Т1014/05 позивачем відкриті акредитиви від 28.02.2019 № 600U/UAH/6560 та від 25.03.2019 № 600U/UAH/6577, на підставі яких відповідач повинен був здійснити поставку товару у відповідності до умов Специфікації від 06.02.2019 (додаток № 2 від 06.02.2019 до договору). У порушення умов договору відповідачем поставлено частину товару з порушенням строків, а частину товару не поставлено взагалі, у зв`язку з чим позивачем на підставі пункту 11.2 договору нараховані штрафні санкції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.07.2020 у справі № 910/2735/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 та постановою Верховного Суду від 28.01.2021, у задоволенні позову відмовлено повністю, з посиланням на те, що відповідачем не було допущено порушення виконання (невиконання) зобов`язання за договором, у зв`язку з чим підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

Так, в ході розгляду вказаної справи суд дійшов висновку, що для акредитива №600U/UAH/6560 строком виконання поставки є період з 17.10.2019 по 04.05.2020, а для акредитива №600U/UAH/6577 - з 24.10.2019 по 11.05.2020.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 у справі № 910/2735/20, яке набрало законної сили у встановленому порядку, не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити.

Отже, виходячи з наведеного, на момент звернення Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" з вимогою № 79/05 від 13.01.2020 вказаний у ній страховий випадок, який передбачає виплату гарантії, не настав, оскільки прострочення поставки товару постачальником не відбулося, з огляду на встановлені у вказаному судовому рішенні допустимі строки поставки.

Таким чином, оскільки обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії на момент отримання відповідної вимоги позивача та її розгляду не настав, адже оскільки порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, не відбулося, то відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті суми гарантії.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.09.2022

Суддя Т. Ю. Трофименко