ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022м. ДніпроСправа № 904/1566/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Фізичної особи - підприємця Шевченко Сергія Анатолійовича, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 1 220 743,16 грн.

Представники:

від позивача Кірєєва С.В.

від відповідача Пищида В.М.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Шевченко Сергій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1 055 129,52 грн. - заборгованості за договором поставки № 6700 від 07.11.2019, 47 001,78 грн. - неустойки, 106 069,99 грн. - інфляції грошових коштів та 12541,87 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 6700 від 07.11.2019 щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

У межах визначеного законом строку, сторонам була надана можливість скористались своїми правами на подання заяв по суті справи з документальним обґрунтуванням.

Відзив на позовну заяву, який від відповідача надійшов 17.08.2022 з порушенням встановлених в ухвалі від 22.06.2022 строків, залишено судом без розгляду.

Ухвалою від 22.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.07.2022, з наступним відкладенням до 17.08.2022.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарський суд завершив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 13.09.2022 про що постановив ухвалу.

У судовому засіданні представником відповідача подані письмові пояснення, в яких останній вказує про те, що він частково не погоджується з позовними вимогами, а саме з нарахуванням заборгованості та штрафних санкцій після введення воєнного стану з 24.02.2022, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог просить суд відмовити, з огляду на таке.

Увозом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено військовий стан, у зв`язку з чим торгові заклади, в яких ТОВ "Алкотрафік" реалізовує алкогольну продукцію, фактично припинили свою діяльність.

Крім того, після введення воєнного стану практично на всій території України місцевими адміністраціями було введено заборону на реалізацію алкогольної продукції.

Таким чином, ТОВ "Алкотрафік" з об`єктивних причин не могло реалізувати товар та отримувати дохід від реалізації продукції, що призвело до неможливості виконання зобов`язань перед контрагентом.

З огляду на викладене, та посилаючись на п. 5.1 спірного договору відповідач вказує про те, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, останній звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань.

13.09.2022 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки.

Як вбачається з матеріалів справи 07.11.2019 між Фізичною особою підприємцем Шевченко Сергієм Анатолійовичем (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" (Покупець) укладено Договір про поставки № 6700 від 07.11.2019 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та оплачувати на умовах і в порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 1.2 Договору поставка товару на склад Покупця здійснюється транспортом Постачальника та за рахунок Постачальника на умовах DDP (Інкотермс 2010).

Покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого Постачальником товару до 10 числа наступного місяця від дати її поставки. Постачальник має право в односторонньому порядку змінити строк оплати, попередньо повідомивши Покупця за 10 (десять) календарних днів (пункт 2.2 Договору, з урахуванням протоколу розбіжностей).

Поставка товару Постачальником Покупцю здійснюється окремими партіями на підставі накладних (пункт 3.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.2 Договору замовлення на поставку складається в усній або письмовій формі і направляється Постачальнику не менше ніж за 3 (три) доби до дати поставки факсом, поштою або через представника Постачальника, або в будь-якому разі способом, що дає можливість ідентифікувати Покупця.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 року. Якщо жодна сторона не повідомить іншу про розірвання Договору впродовж місяця після закінчення строку його дії, він вважається пролонгованим на кожен наступний рік на тих самих умовах (пункт 6.1 Договору).

Виконуючи умови договору, позивач здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 1 055 129,52 грн. що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 51 том 1 225 том 4).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 1 055 129,52 грн., в строки встановлені сторонами в пункті 2.1 договору, відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім, за кожною видатковою накладною окремою, до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 11.11.2021 по 15.06.2022 в сумі 12 541,87 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період з листопада 2021 по червень 2022 в сумі 106 069,99 грн.

Відповідач заперечень щодо розрахунку річних та інфляції грошових коштів суду не надав.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказані суми підлягають до примусового стягнення.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до пункту 4.2 Договору (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей) у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, він оплачує постачальнику штрафні санкції, відповідно до норм діючого законодавства України, штрафну неустойку у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка нараховується та сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем свої зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за поставлений товар.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім, за кожною видатковою накладною окремою, до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 11.11.2021 по 15.06.2022 в сумі 47 001,78 грн.

Відповідач заперечень щодо розрахунку пені суду не надав.

Розрахунок пені позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вказана сума підлягає до примусового стягнення.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини господарським судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Частково заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 5.1 спірного договору сторона, що порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили та таких, які не залежали від волі сторін та настання яких неможливо було передбачити в момент укладання цього договору (форс-мажор). До форс-мажорних обставин відносяться: повені, землетруси, ожеледь, снігові заноси, страйки, аварії, введення надзвичайного, особливого, воєнного стану, рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування та ін.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан.

Листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.2 договору факт настання та період обставин форс-мажору має підтверджуватися відповідним документом уповноваженого органу.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 4 статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи N 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи N 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

За змістом листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року саме форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання зобов`язань у встановлений договором термін. Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання суду не надані.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка оплати товару відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим.

Крім того, слід зазначити про те, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову у сумі 18 351,00 грн. відповідно до платіжних доручень № 906 від 15.06.2022 на суму 18 251,00 грн. та № 940 від 16.06.2022 на суму 100,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави для повернення судового збору, зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, належна сума судового збору за подання позову, ціна якого становить 1 220 743,16 грн., є 18 311,14 грн. а отже, надмірно сплачений судовий збір в сумі 39,86грн. підлягає поверненню в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 530, 625, 626, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкотраффік" (49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 35; ) на користь Фізичної особи - підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1 055 129,52 грн. - основного боргу, 12 541,87 грн. - річних, 106 069,99 грн. - інфляції грошових коштів, 47 001,78 грн. - пені та 18 311,14 грн. - витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.09.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко