РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/487/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ"

вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021;

e-mail:

до відповідача: Відділу освіти Менської міської ради Менського району

Чернігівської області

вул. Сергія Титаренка, б.7, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600;

e-mail:

про стягнення 103 531,18 грн

без повідомлення (виклику) сторін

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ" подано позов до Відділу освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області про стягнення 103 531,18 грн, у тому числі: 85 348,74 грн основного боргу, 5115,84 грн пені за період з 22.02.2022 по 18.07.2022, 12 015,88 грн втрат від інфляції за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 та 1050,72 грн 3% річних за період з 22.02.2022 по 18.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №2 про постачання електричної енергії споживачу від 01.11.2021.

Ухвалою суду від 29.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Крім того, даною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд

Сторони були повідомлені про відкриття провадження у даній справі та здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін шляхом направлення ухвали суду від 29.07.2022 на їх електронну адресу.

Згідно з електронним листом відповідача (а.с.53) ухвала суду отримана ним 29.07.2022.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Граничним строком на подання відзиву в даній справі є 15.08.2022. Проте відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву у встановлений судом строк не надав.

Згідно частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від сторін до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) "Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ "Чернігівгаз збут" №1119 від 17.06.2020, ТОВ "Чернігівгаз збут" (код 39576385) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (а.с.43-44).

Враховуючи зазначене, позивач є постачальником електричної енергії.

01.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (постачальник) та Відділом освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2 з додатками (а.с.14-22) (далі - Договір).

Також сторонами укладено додаткові угоди до Договору: №1 від 10.11.2021; №2 від 01.11.2021; №3 від 20.12.2021; №4 від 28.12.2021; №5 від 28.12.2021;№6 від 22.02.2022.

Цей Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії (п. 1.1 Договору).

Умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (п. 1.2 Договору).

Постачальник відповідно до п. 2.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №4 від 28.12.2021 до Договору, продає електричну енергію, ДК 021:20-5 - Електрична енергія (електрична енергія) на період по 31.12.2022 в кількості 116 821 кВт*год споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору. Сума Договору становить 329 870,80 грн в тому числі ПДВ 20% - 65 974,16 грн разом з ПДВ - 395 844,96 грн.

Відповідно до умов Додаткової угоди №6 від 22.02.2022 до Договору сторони доповнили п.2.1 р.2 Договору новим абзацом «Планові обсяги постачання електричної енергії на 2022 рік по місяцях», згідно з яким: січень 2022 року - 22 426,00 кВт*год; лютий 2022 року - 1,48 кВт*год.

У відповідності до законодавства, що регулює відносини на ринку електричної енергії, та відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» сторони дійшли згоди збільшити суму Договору на 2022 рік відповідно до затверджених видатків на 79 168,99 грн, що не перевищує 20% від суми Договору.

Дана Додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і поширює свою дію на відносини що склалися між сторонами з 01.01.2022 по 31.03.2022 - в частині постачання електричної енергії, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п.5.1.,5.2. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з додатком 2 «Комерційна пропозиція» до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в додатку 2 «Комерційна пропозиція» до цього Договору.

Пунктом 5.6. 5.8. Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника із спеціальним режимом використання. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, онлайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі, визначеній в Додатку 2 до Договору.

Відповідно до способу оплати визначеного в Додатку 2 до Договору ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) - 3,53012 грн з ПДВ за 1 кВт/год; спосіб оплати - по факту; споживач здійснює оплату за електроенергію у строк не пізніше 20 числа наступного місяця (Комерційна пропозиція «Вільна вартість -7Б» в редакції Додаткової угоди №2 від 15.12.2021 до Договору).

Договір набирає чинність з моменту підписання договору, в частині постачання електричної енергії з 01.11.2021 до 31.12.2021 (включно), а в частині проведення розрахунків -до повного їх виконання (п.13.1 Договору).

Відповідно до п.13.2. дія Договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Згідно з п 1,2 до Додаткової угоди №5 від 28.12.2021 до Договору сторони прийшли до згоди продовжити дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому Договорі, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку. Дана додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання і діє до 31.03.2022.

У заяві-приєднання, зокрема, у розділі «Персоніфіковані дані Споживача» безпосередньо споживачем вказано оператора системи, з яким споживач уклав договір розподілу електричної енергії ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», в додатку до заяви зазначено адреси об`єктів та ЕІС-коди точок комерційного обліку за об`єктами споживання.

На виконання умов укладеного Договору за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 позивач склав акти приймання-передачі електричної енергії: акт № ЧРЗ82000749 від 31.01.2022 на суму 79 168,99 грн; акт № ЧРЗ82000750 від 31.01.2022 на суму 85 348,74 грн (а.с.34-35), які з боку відповідача підписані без зауважень та заперечень (засвідчені печатками обох сторін).

Всього на загальну суму 164 517,73 грн.

11.02.2022 позивачем направлено рекомендованої кореспонденцією на адресу відповідача рахунок №62000167 від 31.01.2022 на оплату поставленої електроенергії на загальну суму164 517,73 грн. Даний рахунок отримано відповідачем 15.02.2022 (а.с.36-37).

25.02.2022 відповідачем відповідно до платіжним доручень №138, №139, №140, №141, № 142 здійснено часткову оплату за поставлену електроенергії на загальну суму 79168,99 грн (а.с.39-41).

Відповідно до Акту звіряння розрахунків за період з 31.01.2022 по 20.05.2022, що підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, заборгованість відповідача станом на 20.05.2022 становить 85 348,74 грн (а.с.38).

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у сумі 85 348,74 грн за отриману електроенергію.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договір про надання послуг з розподілу; договір постачання електричної енергії споживачу.

Укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви - приєднання, за формою, наведеною в додатку до цієї Постанови.

Пунктом 6 вищевказаної Постанови зазначено, що до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (в частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства в сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Відповідно до п.2.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

За пунктом 2.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) "Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ "Чернігівгаз збут" №1119 від 17.06.2020, ТОВ "Чернігівгаз збут" (код 39576385) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено факт, що на підставі заяви-приєднання споживача, між ТОВ "Чернігівгаз збут" та Відділом освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2 від 01.11.2021 з додатками до нього.

Як встановлено судом, відповідачем протягом січня 2022 року на підставі Договору отримано послуги з постачання електроенергії на загальну суму 164 517,73 грн, що підтверджено підписаними сторонами двосторонніми актами приймання-передачі електричної енергії № ЧРЗ82000749 від 31.01.2022 та № ЧРЗ82000750 від 31.01.2022, які оплачені відповідачем частково у сумі 79168,99 грн.

Сума боргу відповідача за Договором підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, доказів протилежного відповідачем не надано, доводи позивача, викладені у позовній заяві, відповідачем не спростовано, належність та допустимість наданих позивачем у справі доказів відповідачем також не спростовані.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої позивачем електроенергії не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену у січні 2022 року електроенергію у розмірі 85 348,74 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості поставленої позивачем у січні 2022 року електроенергії, позивач нарахував та заявив до стягнення 5115,84 грн пені за період з 22.02.2022 по 18.07.2022, 1050,72 грн 3 % річних за період з 22.02.2022 по 18.07.2022 та 12 015,88 грн інфляційних втрат за період з березня по червень 2022 року.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За порушення споживачем строків оплати сторони у п. 5.9 Договору та п.4 Комерційної пропозиції «Вільна вартість-7Б», в редакції Додатковї угоди №2 від 15.12.2021, передбачили господарсько-правову відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а отже позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, беручи до уваги вищенаведені обставини справи та положення чинного законодавства у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області (вул. Сергія Титаренка, б.7, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600; код 41626927) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021; код 39576385) 85 348,74 грн основного боргу, 5115,84 грн пені, 12 015,88 грн втрат від інфляції, 1050,72 грн 3% річних та 2481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор