ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022м. ХарківСправа № 922/941/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників учасників справи:

позивача - Карпенко В.О.

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані", в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати за договором оренди №4369 від 11.04.2011 у розмірі 50248,77 грн. та заборгованість по пені у розмірі 23487,31 грн., а всього - 73 736,08 грн.;

- розірвати договір оренди №4369 від 11.04.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" та Комунальним спеціалізованим підприємством "Харківгорліфт" та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради;

- виселити з нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37, загальною площею 1151,6 кв. м. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" та передати їх Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Комунальному спеціалізованому підприємству "Харківгорліфт".

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов вказаного договору щодо повної та своєчасної оплати орендної плати. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача. Справу, позивач просить суд розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.07.2022 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

01.08.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких третя особа підтримала позов у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

У судовому засіданні 20.09.2022 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду направлялись судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/941/22 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи сплив процесуального строку, встановленого для розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Орендодавець), Комунальним спеціалізованим підприємством "Харківгорліфт" (Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" (Орендар) 11.04.2011 був укладений договір оренди №4369 оренди нежитлового приміщення (будівлі), відповідно до розділу 1 якого (в редакції додаткової угоди від 29.01.2018 до договору оренди нежитлового приміщення (будівлі) №4369 від 11.04.2011) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого та другого поверхів № 1, 2, 3, 4, 31а, 34, 39, 42, площею 267,50 кв.м, частина підвальних приміщень № 3,4 площею 15,70 кв.м, загальною площею 283,20 кв.м, у гуртожитку літ. А-2 (далі - Майно), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37, та знаходиться на балансі комунального спеціалізованого підприємства Харківгорліфт (далі - Балансоутримувач). Договір оренди укладено на підставі Протоколу № 3 засідання комісії з проведення конкурсу на право укладання договору оренди на нежитлові приміщення площею 1151,6 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37, від 29.03.2011. Право комунальної власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 01. Майно передається в оренду з метою розміщення дитячого клубу.

Відповідно до п. 2.1 договору, набуття Орендарем права користування Майном настає після підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі Майна.

11.04.2011 між сторонами був підписаний акт прийому-передачі нежитлового приміщення (будівлі).

Відповідно до п.п. 3.1-3.7 договору, вартість об`єкта оренди визначається на підставі висновку про вартість Майна і становить 807640 грн., (вісімсот сім тисяч шістсот сорок гривень) без ПДВ станом на 15.01.2018. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу (далі - Методика) /Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання №755/17 від 20.09.2017. Орендна плата становить 3365,17 грн. (три тисячі триста шістдесят п`ять гривень 17 копійок) без ПДВ за листопад 2017. Ставка орендної плати становить 5 % (п`ять відсотків). Нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі. Нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання-передачі Майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6. Орендна плата за орендоване Майно сплачується Орендарем щомісяця протягом 20 календарних днів наступного місяця.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування Орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата перераховується: 30% на поточний рахунок Балансоутримувача р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" м. Харків, МФО 351533, ; 70 % до бюджету міста Харкова: р/р 0002 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ; одержувач - УДКСУ у м. Харкові Харківської області, 22080401. Про зміну розрахункових рахунків з орендної плати Балансоутримувач та Орендодавець повідомляють Орендаря шляхом офіційного оголошення в офіційних друкованих засобах масової інформації Харківської міської ради та в мережі Інтернет на офіційному сайті Харківської міської ради, міського голови, виконавчого комітету. Заповнення розрахункових документів на перерахування орендної плати і пені здійснюється з урахуванням норм чинного законодавства щодо заповнення орендарями розрахункових документів у разі сплати платежів до бюджету з обов`язковою вказівкою номера договору.

Відповідно до п. 3.10. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь Балансоутримувача та бюджету міста Харкова з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Згідно п. 10.1 договору, від діє до 11.02.2018. У разі відсутності заяви Орендаря, Орендодавця та Балансоутримувача про припинення або зміну Договору протягом 30 днів після закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах (п. 10.5 договору).

Згідно п. 10.3 договору, договір може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та умовами цього Договору.

У позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач не у повному обсязі сплачував орендну плату за користування майном з моменту укладання договору і по теперішній час, у зв`язку з чим станом на 31.01.2022 сформувалась заборгованість по договору перед КСП "Харківгорліфт" за період за 01.06.2019 по 31.01.2022 у розмірі 50248,77 грн.

Позивачем на адресу відповідача 23.02.2022 була направлена претензія №512/0 з вимогу оплатити існуючу заборгованість.

Проте, заборгованість відповідачем сплачена не була.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (ч.3 ст. 285 ГК України).

Статтею 286 ГК України унормовано, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України). Орендна плата встановлюється в грошовій формі (ч. 3 ст. 286 ГК України).

Втім, докази вчасного та повного внесення відповідачем орендної плати в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідач не виконав обов`язок зі сплати орендної плати на користь позивача.

Зобов`язання відповідача з оплати орендної плати за договором залишились невиконаними в повному обсязі та належним чином.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем доведено суду факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за договором, в тому числі порушення строку здійснення оплати орендної плати. Натомість, відповідач доказів виконання зобов`язань, або неможливості такого виконання за договором оренди щодо своєчасного перерахування орендної плати суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував, грошове зобов`язання не припинилося виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 50248,77 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 23487,31 грн. за період з 01.06.2019 по 31.01.2022.

Відповідно до п. 3.10. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь Балансоутримувача та бюджету міста Харкова з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

В силу п.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, судом встановлено, що він є вірним та підлягає задоволенню.

Щодо розірвання договору.

Приписами ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання, а саме, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

З аналізу норми, викладеної у ч. 2 ст. 653 ЦК України вбачається, що зобов`язання сторін припиняються у разі розірвання договору.

Приписами ч. 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Також передбачено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 10.3 договору, договір може бути розірвано на вимогу однієї зі сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та умовами цього договору.

Позивач довів суду факт невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати за договором.

Оскільки відповідачем порушено умови договору в частині повної та своєчасної оплати за орендоване приміщення, що є істотним порушенням договору оренди в розумінні приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання спірного договору оренди.

Щодо виселення.

Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (частина 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до п.п. 2.3-2.4 у разі припинення цього договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на Орендодавця.

У зв`язку із розірванням спірного договору оренди, суд вважає, що належним способом захисту в даному випадку буде зобов`язання відповідача звільнити орендоване майно з оренди та передати його орендодавцю Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" (61120, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 21, корп. "А", кв. 61, ) на користь Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30, ) - заборгованість з орендної плати за договором оренди №4369 від 11.04.2011 у розмірі 50248,77 грн., заборгованість по пені у розмірі 23487,31 грн. судовий збір у розмірі 7743,00 грн.

Розірвати договір оренди №4369 від 11.04.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" та Комунальним спеціалізованим підприємством "Харківгорліфт" та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Виселити з нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 37, загальною площею 1151,6 кв. м. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" (61120, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 21, корп. "А", кв. 61, ) та передати їх Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, ).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт" (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30, ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос Компані" (61120, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 21, корп. "А", кв. 61, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, ).

Повне рішення підписано 27 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Погорелова