ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Справа № 903/845/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позов: Тележинський М.М. (адвокат)

відповідача: Костюченко С.А. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 (повний текст складено 30 травня 2022 року, суддя Вороняк А.С.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

про стягнення 7728864,64 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна"

про стягнення 6301542,32 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 08 липня 2022 року у справі №903/845/21 частково задоволено первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" про стягнення 7728864,64 грн. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" 518885,51 грн (п`ятсот вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 51 коп.), з них 95755,01 грн пені, 423130,50 грн штрафу, 7783,28 грн (сім тисяч сімсот вісімдесят три гривні 28 коп.) витрат по сплаті судового збору. В стягненні 7209979,13 грн, з них 386701,88 грн пені, 4508880,00 грн збитків, 912509,25 грн штрафу, 1401888,00 грн штрафу - відмовлено.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" про стягнення 6301542,32 грн задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" 1783,17 грн (одну тисячу сімсот вісімдесят три гривні 17 коп.) пені, а також 26,75 грн (двадцять шість гривень 75 коп.) витрат по сплаті судового збору. В зустрічному позові на суму 6299759,15 грн, з них 41899,15 грн пені, 6257860,00 грн збитків - відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що стягнення штрафу за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штрафу за повну або часткову відмову постачальника від поставки товару є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки на переконання суду відмова від поставки повару і є порушенням термінів поставки більше ніж на 10 календарних днів, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10% (більшого за штраф 5%) за порушення термінів поставки по специфікації № від 24 червня 2021 року в сумі 423130,50 грн; у решті позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 211565,25 грн за цією специфікацією суд відмовив. З врахуванням наведено, суд дійшов висновку, що підставною за первісним позовом є пеня в сумі 94755,01 грн нарахована за невиконання ТОВ "Агро Фонд" умов специфікації № від 24 червня 2021 року.

Щодо пені в сумі 384847,06 грн та штрафів в сумі 700944 грн (5%) та 1401888 грн (10%) за первісним позовом нарахованої по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року, то суд зазначив, що вони нараховані позивачем безпідставно, оскільки ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснило оплату за поставлений товар з порушенням строку передбаченого пункту 6.2 договору, в останній день коли поставка мала бути виконана, тим самим надавши право відповідачу до 05 серпня 2021 року не виконувати поставку (було призупинення поставки). Крім того, на переконання суду відсутня вина відповідача у непоставках після 05 серпня 2021 року по даній специфікації (по іншій специфікації № строк ще був по 15 серпня 2021 року), оскільки постачальник зобов`язується здійснювати поставку товару лише у відповідності до узгодженого з покупцем графіку (пункт 4.5 договору), а іншого строку поставки ніж до 05 серпня 2021 року сторонами узгоджено не було.

Щодо пені по зустрічному позову, місцевий суд зазначив, що підставною є пеня в сумі 1783,17 грн, оскільки ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснило оплату за партію товару по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року в 695,6 т, з врахуванням листа №286 від 26 липня 2021 року щодо призупинення платежів та надання документів та листа №291 від 29 липня 2021 року щодо відновлення платежів та надання документів, з пропуском строку встановленого пунктом 6.2 договору в один банківський день (04 серпня 2021 року), в решті пені в сумі 41899,15 грн відмовлено як в безпідставно нарахованій.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що розрахунки позивача за первісним позовом стосовно розміру збитків - не підтвердженні відповідними належними та допустимими доказами в розумінні статей 76-79 ГПК України доказами, які свідчили б про конкретний розмір збитків, яких зазнав позивач, у зв`язку невиконанням умов договору відповідачем. Наявність теоретичного обґрунтування збитків не є підставою для їх стягнення.

Досліджуючи наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом не обґрунтував розмір заявленої до стягнення упущеної вигоди, реальних збитків; прострочка оплати мала місце лише 04 серпня 2021 року (один банківський день) і лише по одній партії товару; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Не погодившись, частково, з прийнятим рішенням, позивач за первісним позовом - ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Волинської області з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 частково в межах первісного позову, а саме пункти 1 - 3 рішення та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що лист постачальника №3 про зупинення виконання Договору датовано 26 липня 2021 роком, тоді, як прострочення в один день відбулося 04 серпня 2021 року. Зважаючи на це у позивача ще не сплив передбачений Договором строк для оплати поставленої партії товару однак відповідач вже призупинив виконання Договору в частині майбутніх поставок, про що зазначив у листі №3 від 26 липня 2021 року. Таким чином, в порушення умов договору та приписів цивільного законодавства відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати свої зобов`зання належним чином та призупинив виконання Договору. Такі дії безумовно є грубим порушенням Договору і безумовно призвели до порушення права позивача та заподіяння йому збитків.

На переконання ТОВ "ТД "Сокар Україна", судом неправильно визначено відносини сторін та подвійність відповідальності, адже при розгляді справи розглядається обставина порушення строку поставки, як така, та одностороння відмова від виконання договору Відповідачем, факт прояву якої відображається в часі, що триває, а не відбувається при настанні певної події чи моменту.

Скаржник звертає увагу суду, що відповідно до пункту 8.6 Договору передбачено, що додатково до пені та штрафу Постачальник зобов`язаний відшкодувати Покупцю збитки, сума яких визначається як різниця між ринковою вартістю непоставленого Товару на момент відшкодування збитків (або момент подання позову) та вартістю Товару відповідно до цього Договору. Враховуючи вимоги пункту 8.6. цього Договору від інформаційного агентства "АПК-Інформ" позивачем отримано цінову довідку від 06 жовтня 2021 року № 31 із зазначенням в ній діапазону ринкових цін необхідних для розрахунку понесених позивачем збитків. Сторони погодили розрахунок збитків в Договорі. Позивачем додатково надавався пакет документів для відображення вчинених дій та оплат для закриття непоставленого відповідачем товару. Помилка визначена в розрахунку при ціні товару (ціна ячменю = ціні пшениці, і навпаки) вплинула на зменшення розміру збитків. Оскільки пшениці не поставлено більше 2000т., а ячменю менше 1000т. Суд відхилив положення Договору, яке є чинним і ніким не скасовано. Судом після виявлення технічної помилки не здійснено перерахунку збитків позивача. Позивач надав для підтвердження виконання своїх зобов`язань перед контрагентом нерезидентом інші договори, поставки по яким стало наслідком порушення своїх зобов`язань постачальником. Тому, розрахунок збитків виконано згідно умов договору, а докази їх понесення наявні в матеріалах справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 липня 2022 року залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

22 липня 2022 року від ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2022 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Маціщук А.В., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 липня 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 та призначено дату судового засідання на 06 вересня 2022 року. Зупинено дію рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 до закінчення апеляційного провадження.

Частково непогодившись з прийнятим рішенням, відповідач за первісним позовом - ТОВ "Агро Фонд" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 в частині стягнення з ТОВ "Агро Фонд" на користь ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" 518885,51 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" у задоволені позову до ТОВ "Агро Фонд" про стягнення 7728864,64 грн. повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що покупець прострочив оплату по специфікації №2407 в період з 27 липня 2021 року по 16 серпня 2021 року в загальному розмірі 7938441,43 грн.: в розмірі 86% - 4067867,25 грн. з 27 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року тобто 10 днів; (партія у розмірі 695,6 т.) в розмірі 86% - 2046799,22 грн. з 28 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року тобто 9 днів; (партія у розмірі 348,7 т.) в розмірі 14% - 842815,12 гри. з 06 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року тобто 10 днів, в розмірі 14% - 968915,84 грн. з 12 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року тобто 4 дні. Крім того, 06 серпня 2021 року о 13:17 на електронну адресу постачальника прийшов лист з електронної адреси покупця з табличкою в якій зазначається перелік документів, які необхідні для оплати 14% по специфікації №2401. В даному листі Покупець підтверджує, що станом на 06 серпня 2021 року в покупця наявні підтверджуючі документи на загальний обсяг - 489,02 т. У відповідь на даний лист 06 серпня 2021 року о 14:27 на електронну адресу покупця були надіслані підтверджуючі документи від виробників ТОВ "КИСЕЛІВСЬКЕ" та ТОВ "АПОГЕЙ АГРО", яких не вистачало на обсяг 587,98 тон. Таким чином, з 06 серпня 2021 року у покупця були в наявності документи на обсяг більше 1000 т., тобто 2 мінімальні партії по ціні 7000 грн. за 1 т. Однак, Покупець здійснив платіж лише 16 серпня 2021 року, чим прострочив оплату в розмірі 966779,65 грн. з 12 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року, тобто на 4 календарних дні.

Крім того, за поставлений товар по специфікації № покупцем 28 липня 2021 року сплачено лише 1226858,15 грн. Таким чином, покупець не в повному обсязі виконав свої грошові зобов`язання в частині оплати повного розміру вартості 86% від партії в кількості (1618695,34 грн.-14%)- 1226858,15=165219,84 грн. та в частині оплати повного розміру вартості 14% по даній партії Товару, а саме - 226617,35 грн. Лише 16 вересня 2021 року о 18:29 постачальник отримав оплату від покупця в розмірі 391837,19 грн., чим прострочив оплату з 03 серпня 2021 року по 15 вересня 2021 року, тобто 44 дні.

Скаржник звертає увагу суду на висновки суду першої інстанції, зокрема при аргументації підстав з яких покупець вправі, на думку суду, не оплачувати товар поставлений постачальником, а саме зазначив: "відсутній обов`язок оплати, оскільки відсутня мінімальна партія товару на оплату в розмірі 500,00 метричних тонн". З огляду на що відповідач категорично не згоден з такою позицією суду, адже якщо слідувати такому висновку, то покупець вправі взагалі не сплачувати кошти за більшість поставленого товару. Проте у понятті "мінімальна партія товару" визначеному у Договорі, розуміється те, що у випадку постачання менше 500.00 тон зерна покупець вправі не сплачувати кошти у строки визначені у Договорі, разом з тим, якщо при постачанні двох або більше партій товару у сукупності набереться 500.00 тон зерна, то покупець зобов`язаний здійснити оплати в строки визначені Договором з моменту отримання документів щодо такої останньої партії.

Апелянт зауважує, що у пункті 6.3. Договору жодним чином не зазначено про "мінімальну партію товару" при сплаті залишку у розмірі 14%. А тому ТОВ "АГРО ФОНД" вважає, що покупець, всупереч вимогам договору прострочено оплати 14 % залишку вартості поставленої продукції по специфікаціях №2401, №2407 та по специфікації №.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2022 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Маціщук А.В., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 липня 2022 року у справі №903/845/21 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21. Об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" та ТОВ "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження.

30 серпня 2022 року від ТОВ "ТД "Сокар Україна" подано клопотання про залишення апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" у справі №903/845/21 без руху, у зв`язку з неправильною сплатою судового збору.

02 вересня 2022 року від ТОВ "Агро Фонд" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Сокар Україна", відповідно до якого заявник просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі No903/845/21 залишити без задоволення.

05 вересня 2022 року від ТОВ "ТД "Сокар Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Агро Фонд". Позивач за первісним позовом вважає, що позиція ТОВ "Агро Фонд" викладена у апеляційній скарзі є необґрунтованою, суб`єктивною, а дані наведені в ній не підтверджені належними доказами та фактами. Крім того, заявник просить залишити апеляційну скаргу ТОВ "Агро Фонд" без руху через невиконання вимог статті 259 ГПК України щодо надання доказів направлення копії апеляційної скарги ТОВ "ТД "Сокар Україна".

В судовому засіданні 06 вересня 2022 року протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "ТД "Сокар Україна" про залишення апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" без руху. Судом роз`яснено представнику позивача за первісним позовом, що відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум). ТОВ "Агро Фонд" оскаржено рішення місцевого господарського суду в частині, відтак судовий збір сплачено у встановленому розмірі. Щодо доказів направлення копії апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" на адресу ТОВ "ТД "Сокар Україна" судом зазначено, що матеріали справи містять опис вкладення та поштову накладну, з яких вбачається направлення копії апеляційної скарги з доданими документами на юридичну адресу ТОВ "ТД "Сокар Україна". Крім того, після відкриття апеляційного провадження у справі, копію апеляційної скарги ТОВ "Агро Фонд" було направлено на електронну адресу ТОВ "ТД "Сокар Україна" на виконання письмового клопотання ТОВ "ТД "Сокар Україна".

В судовому засідання 06 вересня 2022 року оголошувалась перерва до 22 вересня 2022 року об 11:00 год.

16 вересня 2022 року від ТОВ "Агро Фонд" надійшла письмова відповідь на відзив ТОВ "ТД "Сокар Україна", у якій заявник зазначає, що хоча лист №3 про призупинення виконання Договору і датований 26 липня 2021 року, проте фактично надісланий він був на електронну адресу покупця 27 липня 2021 року, тобто у перший день прострочення оплати. Таким чином, з урахуванням того, що покупцем, було отримано увесь необхідний пакет документів для оплати 86% вартості партії ще 21 липня 2021 року, а останнім днем на оплату 86% вартості партії був понеділок 26 липня 2021 року - лист про призупинення виконання Договору було надіслано непередчасно, а навпаки у терміни визначені Договором та законодавством.

22 вересня 2022 року від ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" надійшли письмові пояснення до яких додані докази понесення витрат на правову допомогу.

Безпосередньо в судових засіданнях 06 вересня 2022 року та 22 вересня 2022 року представники позивача та відповідача за первісним позовом повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в їх апеляційних скаргах та у відзивах на них.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за первісним позовом, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" (покупець) укладено договір поставки №С01 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно умов договору /т.1, а.с.9-19/.

Відповідно до пункту 1.2 договору поставки товар за даним договором вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із пунктом 3.1 договору ціна товару вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Загальна вартість договору складає загальну вартість поставленого товару згідно специфікацій до даного договору (пункт 3.2 договору).

Розділом 4 договору сторони визначили умови та термін поставки, зокрема:

постачальник повинен здійснити поставку товару у строки, які вказані в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 4.1 договору);

поставка товару здійснюється автомобільним транспортом та/чи залізничним транспортом. Поставка партіями допускається (пункт 4.2 договору);

датою поставки партії товару для автомобільного транспорту вважається дата його прийняття в місці призначення, що підтверджується датою відмітки на товарно-транспортній накладній в місці призначення. Датою поставки товару для залізничного транспорту - дата залізничної накладної (пункт 4.3 договору);

постачальник зобов`язується здійснювати поставку товару лише у відповідності до узгодженого з покупцем графіку (пункт 4.5 договору);

постачальник зобов`язується електронною поштою (на адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3) надсилати інформаційний лист на бланку постачальника, завірений підписом уповноваженої особи та печаткою постачальника. Такий лист має бути надано не пізніше 48 годин з моменту відвантаження кожної фактично відвантаженої партії товару (навіть якщо ця партія не відповідає розміру мінімальної партії для оплати) (пункт 4.9 договору).

Відповідно до пункту 5.2 договору при передачі товару, постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінал договору та належним чином завірені копії наступних документів: рахунок-фактуру на передану партію товару; видаткову накладну на товар; акт прийому-передачі права власності на товар; товарно-транспортну накладну; податкову накладну, надіслану через програмні засоби, які дозволяють обмін податковими накладними в електронному вигляді, для її узгодження з покупцем перед реєстрацією, а також таку податкову накладну, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, після її погодження з покупцем; сертифікат якості встановленого зразка, з поміткою не-ГМЩ і безпеки вантажу (з обов`язковим зазначенням дати і номера проведеної експертизи); накопичувальний реєстр транспортних засобів, прийнятих в місці призначення, завірений печаткою і підписом; копію карантинного сертифікату (на вимогу покупця); копію ветеринарного свідоцтва (форма 2) (на фуражну групу товару). Оригінали документів, перерахованих у пункті 5.2 вище, мають бути надані покупцеві протягом 7-ми робочих днів з дати оформлення документів на адресу, надану в інструкціях покупця. Оригінали належним чином оформлених ветеринарних свідоцтв (форма 2) постачальник повинен відправити в місце призначення.

Пунктом 6.4 договору сторони визначили право покупця призупиняти платежі.

Згідно з підпунктом 6.4.3 договору відновлення призупинених оплат здійснюється покупцем протягом 3-х банківських днів, починаючи від дня наступного за днем отримання покупцем від постачальника належних доказів, які спростовують наявну у покупця негативну інформацію про постачальника чи після усунення постачальником інших порушень, які стали підставою для призупинення оплат.

Відповідно до підпункту 7.1.5 договору у випадку, якщо постачальник не надасть усі документи, зазначені в договорі та додатках, або такі документи будуть надані з помилками, друкарськими помилками, або такі документи будуть відсутні частково або повністю, покупець має право затримати оплату за товар до моменту надання постачальником усього переліку належним чином оформлених документів. При цьому, постачальник зобов`язаний відшкодувати понесені покупцем збитки.

Договір набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами, а саме з 24 червня 2021 року і діє до 30 червня 2022 року (пункт 11.4 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору між сторонами було погоджено та підписано три специфікації до договору, а саме:

- №2401 від 24 червня 2021 року, за якою товаром, що підлягав поставці був визначений "Ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021р." загальним обсягом 1000 м.т. +/-5% за ціною 7000,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 7000000,00 грн +/-5% та строком поставки з 24 червня 2021 року до 20 липня 2021 року включно;

- №2407 від 02 липня 2021 року, за якою товаром, що підлягав поставці була визначена "Пшениця 3 класу українського походження, врожаю 2020р." загальним обсягом 4000 м.т. +/-5% за ціною 6800,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 27200000,00 грн +/~5% та строком поставки з 02 липня 2021 року до 25 липня 2021 року включно;

- № від 07 липня 2021 року, за якою товаром, що підлягав поставці був визначений "Ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021р." загальним обсягом 1000 м.т. +/-5% за ціною 5850,00 грн з ПДВ та загальною вартістю 5850000,00 грн +/-5% та строком поставки з 15 липня 2021 року до 15 серпня 2021 року включно.

22 липня 2021 року між сторонами було погоджено та підписано доповнення № 2 до специфікації №2407 від 02 липня 2021 року, яким сторони переглянули пункт 7 специфікації, а саме визначили, що строк поставки становить з 02 липня 2021 року до 05 серпня 2021 року включно.

На виконання умов специфікації №2401 від 24 червня 2021 року постачальник поставив 1040,26 тонн ячменю на загальну суму 7281818,97 грн, що підтверджується такими доказами: видаткові накладні №1601 від 25 липня 2021 року та №1602 від 26 липня 2021 року, залізнична накладна від 19 липня 2021 року №37137056 на 416,05 тонн, видаткова накладна №1597 від 20 липня 2021 року, залізнична накладна від 13 липня 2021 року №36985216 на 554,0 тонн, видаткова накладна №1516 від 13 липня 2021 року, товаротранспортні накладні №9991 від 08 липня 2021 року, №00008/07/21/20 від 10 липня 2021 року, №255 від 08 липня 2021 року на 78,96 тонн.

За специфікацією №2407 від 02 липня 2021 року постачальником було фактично поставлено, а покупцем прийнято, товару в обсязі 1938,4 тонни на загальну суму 13181114,99 грн, що підтверджується такими докази: видаткова накладна №1473 від 08 липня 2021 року, залізнична накладна від 03 липня 2021 року №36765030 на 207,5 тонн, видаткова накладна №1527 від 14 липня 2021 року, залізничні накладні від 05 липня 2021 року №36784445 та №36798288 на 695,6 тонн, видаткова накладна №1528 від 16 липня 2021 року, залізнична накладна від 11 липня 2021 року №36939452 на 343,35 тонн, видаткова накладна №1607 від 25 липня 2021 року, залізнична накладна від 19 липня 2021 року №37137064 на 343,25 тонн, видаткова накладна №1621 від 28 липня 2021 року, залізнична накладна від 05 липня 2021 року №36798288 на 348,7 тонн.

По специфікації № від 07 липня 2021 року постачальником було фактично поставлено, а покупцем прийнято товару у кількості 276,7 тонн, що підтверджується видатковою накладною №1667 від 28 липня 2021 року та залізнична накладна від 22 липня 2021 року №37206679 на 276,7 тонн.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року недопоставлено 2061,6 тонн +/-5% пшениці 3 класу українського походження, врожаю 2020 року, а по специфікації № від 07 липня 2021 року недопоставлено 723,3 тонн +/-5% ячменю 3 класу українського походження, врожаю 2021 року.

Пункт 6.1 договору містить наступне формулювання: "Розмір мінімальної партії товару для оплати згідно специфікацій до даного договору".

Відповідно до пункту 9 всіх трьох специфікацій мінімальна партія до оплати становить 500,00 метричних тонн, окрім останньої партії.

Згідно з пунктом 6.2 договору покупець здійснює оплату 86% вартості кожної поставленої мінімальної партії товару на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання покупцем документів передбачених в пункті 4.9 та пункті 5.2 даного договору.

По специфікації №2401 від 24 червня 2021 року документи на оплату 86% вартості поставленого товару отримано покупцем, що позивач визнає, тому даний факт не підлягає доказуванню, а іншого відповідачем не доведено:

на партію 554,0 т - 13 липня 2021 року, оплачено - 14 липня 2021 року;

на партію 416,05 т - 19 липня 2021 року, оплачено - 20 липня 2021 року;

на партію 78,96 т - 15 липня 2021 року, оплачено - 20 липня 2021 року.

Як вірно встановлено місцевим судом, дані оплати здійснено в межах строку передбаченого пунктом 6.2 договору.

По специфікації №2407 від 24 червня 2021 року документи на оплату 86 % вартості поставленого товару отримано покупцем:

на партію 207,5 т - 12 липня 2021 року, оплачено - 12 липня 2021 року;

на партію 695,6 т - 21 липня 2021 року, оплачено - 05 серпня 2021 року;

на партію 343,35 т - 12 липня 2021 року, оплачено - 13 липня 2021 року;

на партію 343,25 т - 19 липня 2021 року, оплачено - 20 липня 2021 року;

на партію 348,7 т - 22 липня 2021 року, оплачено - 05 серпня 2021 року.

Як встановлено судами обох інстанцій, оплату за партію товару в 695,6 т, з врахуванням листа №286 від 26 липня 2021 року щодо призупинення платежів та надання документів та листа №291 від 29 липня 2021 року щодо відновлення платежів та надання документів, здійснено з пропуском строку встановленого пунктом 6.2 договору в один банківський день (04 серпня 2021 року), що визнано позивачем у відзиві на зустрічну позовну заяву та підтверджено його представником в судовому засіданні. Інші оплати здійснено в межах строку передбаченого п. 6.2 договору та п. 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати.

По специфікації № від 24 червня 2021 року документи на оплату 86% вартості поставленого товару отримано покупцем на партію 276,7 т - 22 липня 2021 року, оплачено - 28 липня 2021 року. Дана оплата здійснена в межах строку передбаченого пунктом 6.2 договору та пункту 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати (відсутній обов`язок оплати, оскільки відсутня мінімальна партія товару на оплату в розмірі 500,00 метричних тонн).

Відповідно до пункту 6.3 договору залишок у розмірі 14% вартості поставленої партії товару оплачується покупцем протягом (трьох) банківських днів з моменту: 1) повідомлення постачальника про реєстрацію податкової накладної з урахуванням усіх вимог чинного законодавства України. Повідомлення повинно містити номер договору та специфікації і суми, на які зареєстровано податкові накладні й має бути надіслане на електронні поштові адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. У випадку декількох постачань у рамках даного договору постачальник зобов`язується оформляти податкові накладні та вести податковий облік ПДВ у розрізі договору і специфікацій; 2) отримання наступного пакету документів (подається один раз на весь товар, вказаний в специфікації до договору): у разі, якщо постачальник є виробником товару - свідоцтво про реєстрацію сільгосппідприємства як суб`єкта спецрежиму сплати ПДВ (витяг з реєстру платників ПДВ) або свідоцтво платника єдиного податку, Державне статистичне спостереження за формою 4-СГ і формою 29-СГ; у разі, якщо постачальник не є виробником товару - завірені особистим підписом, копії документів, що підтверджують факт придбання товару у виробника (по всьому ланцюгу поставки), а саме: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні із квитанціями, свідоцтво про реєстрацію сільгосппідприємства як суб`єкта спецрежиму сплати ПДВ (витяг з реєстру платників ПДВ) або свідоцтво платника єдиного податку, Державне статистичне спостереження за формою 4-СГ і формою 29-СГ.

За твердженнями позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним), що не спростовано відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) пакет документів на оплату залишку у розмірі 14% вартості поставленої партії товару по специфікаціях №2401 та №2407 отримано ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" 12 серпня 2021 року. Оплата 14% залишку вартості поставленої продукції по специфікаціях №2401 та №2407 ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснено 16 серпня 2021 року. Оплата 14% залишку вартості поставленої продукції по специфікації № ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснено 16 вересня 2021 року.

Дані оплати здійснені в межах строку передбаченого пунктом 6.3 договору та пунктом 9 специфікації щодо мінімальної партії товару до оплати (відсутній обов`язок оплати, оскільки відсутня мінімальна партія товару на оплату в розмірі 500,00 метричних тонн).

Враховуючи викладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову.

Рішення Господарського суду Волинської області від 08 липня 2022 року у справі №903/845/21 оскаржується сторонами лише в частині первісного позову про стягнення 7728864,64 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про часткове задоволення даного позову з огляду на наступне.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 179, 180 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судами, ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснив оплату за партію товару по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року в 695,6 т, з врахуванням листа №286 від 26 липня 2021 року щодо призупинення платежів та надання документів та листа №291 від 29 липня 2021 року щодо відновлення платежів та надання документів, з пропуском строку встановленого пунктом 6.2 договору в один банківський день (04 серпня 2021 року), оскільки 30 липня 2021 року, 02 серпня 2021 року та 03 серпня 2021 року - три банківські дні на оплату товару після відновлення проплат (пункт 6.4.3 договору), 04 серпня 2021 року - прострочка, 05 серпня 2021 року - здійснено платіж позивачем.

Підпунктом 7.2.2 договору сторони визначили право постачальника призупинити виконання договору у разі порушення покупцем умов оплати за цим договором.

З врахуванням даної прострочки ТОВ "Агро Фонд" обґрунтовано та на підставі підпункту 7.2.2 договору мало право призупинити виконання договору по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року.

Згідно з пунктом 8.3 договору у разі порушення постачальником передбачених договором та специфікаціями до нього умов і/або терміну поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час порушення від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення поставки.

Пунктом 8.4 договору сторони визначили, що у разі порушення термінів поставки товару передбачених умовами договору більш ніж на 10 календарних днів та/або поставки товару неналежної якості, постачальник зобов`язаний додатково сплатити на користь покупця штраф у розмірі 10 % від загальної вартості відповідної партії товару.

Відповідно до пункту 8.5 договору у випадку повної або часткової відмови постачальника від поставки передбаченої договором або додатками до договору кількості товару, постачальник зобов`язаній сплатити покупцю штраф у розмірі 5% від вартості недопоставленого товару.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у відповідності з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, підставами для нарахування пені є, по-перше, прострочення у виконанні грошового зобов`язання, яке допустив боржник, по-друге встановлення конкретного розміру відповідної санкції договором або чинним законодавством.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 Господарського кодексу України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, а також приписами статті 546 Цивільного кодексу України та статті 231 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Колегія суддів вважає обгрунтовані вимоги в частині нарахування пені та штрафу, оскільки сторони договору, врегульовуючи між собою правовідносини щодо поставки товару, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови договору, підписавши його.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №910/12876/19 та в постановах Верховного Суду від 09 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі № 911/1351/17, від 17 травня 2018 року у справі №910/6046/16, від 25 травня 2018 року у справі № 922/1720/17, від 09 липня 2018 року у справі №903/647/17.

Умовами договору сторони, крім нарахування пені, погодили штраф у розмірі 10 % від загальної вартості відповідної партії за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штраф у розмірі 5 % від вартості недопоставленого товару у випадку повної або часткової відмови постачальника від поставки товару.

Однак, стягнення штрафу за порушення термінів поставки більш ніж на 10 календарних днів та штрафу за повну або часткову відмову постачальника від поставки товару є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки відповідач за первісним позовом вчинив єдине порушення та на переконання суду відмова від поставки повару і є порушенням термінів поставки більше ніж на 10 календарних днів, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №910/12876/19.

Тому є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10% (більшого за штраф 5%) за порушення термінів поставки по специфікації № від 24 червня 2021 року в сумі 423130,50 грн; у решті позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 211565,25 грн за цією специфікацією місцевий суд обгрунтовано відмовив.

З врахуванням викладених обставин, враховуючи період розрахунку пені зазначений позивачем за первісним позовом, обгрунтованою до стягнення з відповідача за первісним позовом є пеня в сумі 94755,01 грн нарахована за невиконання ТОВ "Агро Фонд" умов специфікації № від 24 червня 2021 року.

Згідно частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

У відповідності до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно пункту 7.2.2 Договору правом постачальника є призупинити виконання Договору у разі порушення покупцем умов оплати за цим Договором.

За змістом статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "nonconceditvenirecontrafactumproprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Господарський суд Волинської області обгрунтовано відмовив у вимозі про стягнення пені в сумі 384847,06 грн та штрафів в сумі 700944 грн (5%) та 1401888 грн (10%) за первісним позовом нарахованої по специфікації №2407 від 24 червня 2021 року, оскільки ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" здійснило оплату за поставлений товар з порушенням строку передбаченого пунктом 6.2 договору, в останній день, коли поставка мала бути виконана, тим самим надавши право відповідачу до 05 серпня 2021 року не виконувати поставку (було призупинення поставки). Крім того, на переконання судів обох інстанцій відсутня вина відповідача у непоставках після 05 серпня 2021 року по даній специфікації (по іншій специфікації № строк ще був до 15 серпня 2021 року), оскільки постачальник зобов`язується здійснювати поставку товару лише у відповідності до узгодженого з покупцем графіку (пункт 4.5 договору), а іншого строку поставки ніж до 05 серпня 2021 року сторонами узгоджено не було.

Відносно суперечностей між представником ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" та представником ТОВ "Агро Фонд" щодо поняття та застосування "мінімальної партії товару" та щодо прив`язки можливості призупинення виконання договору для оплати 86% чи 14% вартості поставленої партії товару, суд зазначає, що особа, яка включила ту чи іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Зазначене правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), а й щодо умов, які хоч і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін (under the diminant sinfluence of the party).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №756/1381/17-ц.

Також суд не погоджується з твердженям відповідача за первісним позовом про право останнього у зв`язку з протермінуванням оплати призупинити поставку і по специфікації № (у зв`язку з чим вважає непрамомірним стягнення штрафних санкцій за недопоставку по даній спцифікації), оскільки умовами п.п. 6.2 , 6.3 договору порядок оплати пов`язаний з поставкою мінімальної партії товару та наданням документів. Поняття мінімальної партії визначається окремо у кожній специфікації, аналогічно, як і документи, які подаються один раз на весь товар, зазначений у специфікації. А тому суд першої інстанції правомірно надав оцінку строкам поставки і оплати виходячи з окремо взятої специфікації, що найбільше відповідає змісту договору, укладеного між сторонами.

Щодо вимог про стягнення збитків за первісним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 225 Господарського кодексу України, яка підлягає застосуванню з огляду на правовідносини сторін, до складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як зазначалось вище, ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" обґрунтовує свої вимоги з посиланням на пункт 8.6 договору, яким сторони погодили, що додатково до пені та штрафу постачальник зобов`язаній відшкодувати покупцю збитки. Сума збитків, які підлягають відшкодуванню у зв`язку з невиконанням постачальником зобов`язань щодо поставки товару в строки, передбачені договором та специфікаціями до нього, визначаються в розмірі різниці між ринковою вартістю непоставленого товару на момент відшкодування збитків (або момент подання позову) та вартістю товару відповідно до цього договору. Для цілей цього пункту ринковою ціною товару є середня ціна товару за договорами, укладеними покупцем на співставних умовах протягом п`яти днів, що передують дню, на який розраховується ринкова вартість, а за відсутності таких договорів - відповідно до цінових довідок, виданих, за вибором покупця, Торгово-промисловою палатою України, або ДП "Держзовнішінформ", або провідними інформаційними агентствами (зокрема, УкрАгроКонсалт, АПК-Інформ, тощо).

Аналізуючи правову природу пункту 8.6 договору, апеляційний суд враховує, що частиною 5 статті 225 Господарського кодексу України (в редакції до 01 травня 2016 року) було передбачено, що сторони господарського зобов`язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов`язання чи строків порушення зобов`язання сторонами.

Водночас вказану норму Закону було виключено до виникнення між сторонами договірних зобов`язань.

Погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків жодним не нівелює обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків. У зв`язку з цим позивач повинен довести: (1) протиправність поведінки (порушення умов договору), (2) наявність збитку; (3) причинний зв`язок; (4) вину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі №916/1466/21.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у справі зазнав як реальних збитків, так і упущеної вигоди, що свідчить про відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення. Ані в заявах по суті справи, ані в ході судових засідань представник позивача не обґрунтував, якого саме виду збитків було завдано ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна". Не надано такі докази і до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, розрахунки позивача є теоретичними, не підтвердженні відповідними документами, які свідчили б про конкретний розмір збитків, яких зазнав позивач, у зв`язку невиконанням умов договору відповідачем. Наявність теоретичного обґрунтування збитків не є підставою для їх стягнення.

На підтвердження понесених збитків позивачем за первісним позовом надано цінову довідку інформаційного агентства "АПК-Інформ" від 06 жовтня 2021 року № 31 із зазначенням в ній діапазону ринкових цін необхідних для розрахунку понесених позивачем за первісним позовом збитків.

Вказана довідка складена за замовленням позивача, без зазначення відомостей, якими саме фахівцями здійснено відповідний аналіз, ціна у ній зазначена у певному градаційному коливанні без вказівок, який саме чинник враховано при такому коливанні, і відповідна довідка підписана посадовими особами відповідних підприємств без зазначення жодних кваліфікаційних ознак осіб, які їх складали, та даних, на підставі яких їх сформовано, а також містять саме орієнтовні значення, які не можуть бути покладені в основу чіткої суми, яка заявлена позивачем до відшкодування в контексті існуючого спору.

Також дана довідка не містить відомостей про рік врожаю продовольчої пшениці 3 кл та фуражного ячменю 3кл, оскільки за специфікацією №2407 від 24 червня 2021 року товаром є пшениця 3 класу українського походження, врожаю 2020 року, а за специфікацією № від 07 липня 2021 року товаром є ячмінь 3 класу українського походження, врожаю 2021 року.

Крім того, як зазначає позивач за первісним позовом у розрахунку розміру збитків, що згідно вказаної довідки середня ринкова вартість продовольчої пшениці 3 кл. на базисі СРТ - порт у період з 27 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року складала 7350 грн за тонну, а вартість фуражного ячменю 3 кл 8550 грн за тонну - не відповідає самій довідці (у довідці якраз навпаки пшениця вартує 8550 грн, а ячмінь 7350 грн), що окремо свідчить про необґрунтованість розміру збитків.

На підставі даних цін позивачем за первісним позовом нараховано збитки в розмірі 4508880,00 грн.

Пред`явлення вимоги про стягнення збитків покладає обов`язок саме на позивача довести, що вони не є абстрактними, а дійсно є реальними у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання. При визначені розміру збитків мають враховуватись заходи, вжиті самим позивачем для їх недопущення.

Розрахунки позивача стосовно розміру збитків - не підтвердженні відповідними належними та допустимими доказами в розумінні статей 76-79 ГПК України.

На підтвердження збитків ТОВ "Торговий дім "Сокар Україна" було долучено до матеріалів справи ряд договорів поставки з іншими постачальниками на поставку пшениці, однак за вищими цінами.

Водночас, на переконання суду, дані договори не можуть бути належним доказом реальності збитків позивача за первісним позовом в результаті невиконання договору №С01 від 24 червня 2021 року відповідачем за первісним позовом, оскільки не мають причино-наслідкового зв`язку з порушенням ТОВ "Агро Фонд" своїх зобов`язань. Договори поставки з іншими контрагентами, саме за такою ціною позивач уклав на основі вільного волевиявлення під час дії договору № С01 від 24 червня 2021 року, який залишався обов`язковим до виконання для обох його сторін.

Судам не надано доказів, які б засвідчували, що позивач не міг запобігти виникненню збитків вчиненням дій з заміщення недопоставленого товару шляхом укладення з іншими постачальниками договорів. Також позивачем не надано доказів існування реальної виробничої необхідності у тих обсягах товару, що був недопоставлений відповідачем, тобто доказів реальної нагальної необхідності заміщення товару, а також того, що незадоволення відповідної виробничої потреби могло б потягнути за собою які-небудь негативні наслідки (простій передзамовлених складських потужностей, простій транспорту, застосування штрафних санкцій з боку контрагентів тощо).

З огляду на викладене колегія суддів констатує, що укладення позивачем за первісним позовом договорів поставки з іншим контрагентом стало результатом самостійних ініціативних дій самого позивача, а такі договори були укладені ним на власний ризик, з метою досягнення економічних результатів та одержання прибутку (частина 1 статті 42 Господарського кодексу України). Отже, ризик економічної неефективності чи збитковості таких договорів згідно статті 42 ГК України лежить на самому позивачеві і правових підстав для перекладення його на відповідача немає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №922/2394/21.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність складових збитків.

Таким чином, доводи апелянтів, викладені у апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Представником позивача за первісним позовом, до початку судового засідання 22 вересня 2022 року було подано на електронну пошту суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак вказані документи надані в копіях, які неможливо прочитати чере низьку якість. А тому питання про розподіл витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції буде вирішено у судовому засіданні після подання зазначених доказів належної якості.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сокар Україна" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Фонд" на рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 18 травня 2022 року у справі №903/845/21 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/845/21 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "28" вересня 2022 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.