номер провадження справи 27/51/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 Справа № 908/711/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Кабак І.Ю., розглянувши матеріали справи

за первісним позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код юридичної особи 30019801)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006 м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69, ідентифікаційний код юридичної особи 30105738)

про стягнення 822 589 грн. 51 коп.

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006 м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69, ідентифікаційний код юридичної особи 30105738)

до відповідача за зустрічним позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код юридичної особи 30019801)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Роєнко Є.В., дов. № 1-2833 від 29.11.2021

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Кузнецов І.С., дов. б/н від 04.01.2022

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю МІК 288 604 грн. 29 коп. пені, 533 985 грн. 22 коп. штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 16.05.2022 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/711/22 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 16.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/711/22, присвоєно справі номер провадження 27/51/22. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 14.06.2022. Відповідачу, відповідно до ст. 165 ГПК України, у строк не пізніше 06.06.2022 запропоновано подати до суду відзив із його документальним обґрунтуванням.

06.06.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про стягнення з Акціонерного товариства Укртрансгаз 5 339 852 грн. 16 коп. заборгованості, 53 373 грн. 30 коп. пені, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних нарахувань, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних від простроченої суми.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.06.2022, зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 08.06.2022 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю МІК до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/711/22. Розгляд зустрічної позовної заяви призначено разом із первісним позовом за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні, яке призначено на 14.06.2022.

Ухвалою суду від 14.06.2022 підготовче судове засідання відкладено на 11.07.2022.

Від Акціонерного товариства Укртрансгаз електронною поштою 29.06.2022 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що строк виконання зобов`язання по оплаті за Товар по Договору № від 16.08.2021 не настав, отже, у АТ «Укртрансгаз» відсутнє прострочення зобов`язань з оплати Товару, відповідно відсутні підстави для стягнення боргу у розмірі 5 339 852,16 грн., пені у розмірі 53373,30 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 413277,86 грн., 1% річних у розмірі 14622,82 грн., а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в силу їх безпідставності та необґрунтованості. Позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема доказів, які б підтверджували позовні вимоги останнього щодо стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій. Просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

11.07.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю МІК надійшло клопотання про зменшення пені і штрафу на 90 %.

Ухвалою суду від 11.07.2022 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів в порядку статті 177 ч.3 ГПК України, відкладено підготовче судове засідання на 21.07.2022.

21.07.2022 від Акціонерного товариства Укртрансгаз електронною поштою надійшло заперечення на клопотання про зменшення пені і штрафу, відповідно до якого зазначено, що сума заявленої позивачем за первісним позовом до стягнення з відповідача за первісним позовом неустойки (пені, штрафу) не є надмірно великою, про що свідчать матеріали справи. Зокрема, загальна сума порушеного зобов`язання складає - 5 339 852,16 грн., а сума нарахованої позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом неустойки становить - пеня у сумі 288604,29 грн., що складає менше 5% від суми порушеного зобов`язання та штраф у сумі 533985,22 грн., що складається з 10% (за умовами Договору) від вартості Товарів, за прострочення поставки Товару понад тридцяти днів. Разом з цим, АТ «Укртрансгаз» здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію для суб`єктів господарювання та соціальної сфери України шляхом зберігання природного газу. АТ «Укртрансгаз» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом. Відтак, невиконанням (неналежним виконанням) взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач за первісним позовом поставив АТ «Укртрансгаз» у вкрай невигідне становище, порушуючи умови Договору, своєчасне та повне виконання якого мало та має вагоме значення для АТ «Укртрансгаз» як підприємства газотранспортної системи України, яке має стратегічне значення для держави Україна, що призводить до значних збитків та провокує ризики сталої роботи газотранспортної системи України в цілому. Посилання відповідача за первісним позовом на не здійснення поставки Товару у строки передбачені Договором у зв`язку з тим, що в період виконання Договору ТОВ «МІК» виконував значний обсяг інших замовлень підтверджує факт умисного порушення ним умов Договору, є безпідставним та необґрунтованим та не повинно братися судом до уваги. Крім того, позивач звертає увагу суду на той факт, що станом на момент подачі первісного позову, зобов`язання ТОВ «МІК» за договором № від 22.12.2021, укладеного між сторонами, не виконане в повному обсязі, що свідчить про недобросовісне ставлення відповідача до виконання своїх зобов`язань, а наведені відповідачем у клопотанні доводи не містять жодних доказів, які б свідчили про винятковість даної ситуації.

21.07.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю МІК надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якої вказано, що АТ «УКРТРАНСГАЗ» наголошує на відсутності підстав для оплати за Договором через умови п.6.2.4 Договору, за яким Покупець має право на забезпечення виконання Постачальником зобов`язань у формі притримання Покупцем всіх платежів на користь Постачальника за цим договором у випадку неналежного виконання Постачальником зобов`язань за іншими укладеними між ними договорами на час прострочення Постачальника. Для реалізації права притримання АТ «УКРТРАНСГАЗ» вказує, що Постачальником ТОВ «МІК» не здійснено поставку Товару по іншому договору № від 22.12.2021р., укладеного між сторонами спору, строк поставки за яким визначено до 22.03.2022. Договір № від 22.12.2021 ніяким чином не стосується предмета спору по зустрічному позову і відносини за цим договором не можуть застосовуватися для притримання оплати Товару по спірному Договору. Будь-які посилання АТ «УКРТРАНСГАЗ» на інші, виконані чи невиконані сторонні зобов`язання, є не підтвердженими і мають спірний характер АТ «УКРТРАНСГАЗ» діє не у відповідності до загального порядку застосування оперативно - господарських санкцій за правилами ст. 237 ГК України, і таку поведінку неможливо вважати притриманням, а є звичайним безпідставним простроченням оплати.

Ухвалою суду від 21.07.2022 відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/711/22 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 25.08.2022.

Ухвалою суду від 25.08.2022 в порядку ст. 216 частина 2 ГПК України оголошено перерву на 20.09.2022.

У судовому засіданні 20.09.2022 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні 20.09.2022 підтримав первісні позовні вимоги, просив суд первісний позов задовольнити повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні 20.09.2022 заперечив проти задоволення первісного позову, просив суд задовольнити зустрічний позов.

В засіданні суду 20.09.2022 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 20.09.2022, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

16.08.2021 Акціонерним товариством Укртрансгаз (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю МІК (Постачальник) було укладено Договір № про закупівлю товарів (Договір).

Відповідно п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця «Формений одяг (Костюми чоловічі робочі зимові)», (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такі Товари.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації.

Загальна сума цього Договору становить 5 339 852,16 грн. в тому числі ПДВ (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, в строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Відповідно до Специфікації встановлено, що строк поставки Товару протягом 90 календарних днів з дати укладення Договору.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивач вказує на те, що поставка товару повинна була здійснюватися в період з 17.08.2021 по 14.11.2021 (включно).

Позивач за первісним позовом посилається на те, що Постачальник в порушення умов Договору, здійснив поставку Товарів з порушенням строків передбачених умовами Договору, що підтверджується: видатковою накладною №РН-12/01/16 від 28.12.2021 на суму 1051152,00 грн.; видатковою накладною №РН-01/12/10 від 12.01.2022 на суму 4288700,16 грн.

Позивач за первісним позовом вказує на те, що зобов`язання відповідача за первісним позовом щодо здійснення поставки товарів було здійснено останнім з порушенням строку визначеного Договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення штрафних санкцій.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору та Специфікації, строк поставки товару складає 90 календарних днів з моменту підписання Договору, відповідно до видаткових накладних №РН-12/01/16 від 28.12.2021 на суму 1051152,00 грн.; видатковою накладною №РН-01/12/10 від 12.01.2022 на суму 4288700,16 грн. поставка здійснена з прострочкою, оскільки граничний строк поставки становить 14.11.2021.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до п. 7.4. Договору за порушення строків поставки Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення, а за прострочення поставки Товару понад тридцяти днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

Позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 288604 грн. 29 коп. пені за період з 16.11.2021 по 27.12.2021 та з 16.11.2021 по 11.01.2022, та 533985 грн. 22 коп. штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Факт порушення відповідачем за первісним позовом його зобов`язань є доведеним. Судом перевірено правильність нарахування пені та штрафу, та встановлено, що заявлена до стягнення сума є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом в розмірі 288604 грн. 29 коп. пені за період з 16.11.2021 по 27.12.2021 та з 16.11.2021 по 11.01.2022, та 533985 грн. 22 коп. штрафу.

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом про зменшення суми пені та штрафу на 90 %, суд відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи дане клопотання, відповідач за первісним позовом посилається на те, що є наявними усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу, а розмір заявленої до стягнення неустойки не є співмірним зі збитками від порушення зобов`язання, наявність яких позивачем навіть не доведена. ТОВ «МІК» виконує завдання із задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, зокрема, з виготовлення форменого одягу; в період воєнного стану ТОВ «МІК» несе значні витрати для виконання таких завдань і оплата договорів для задоволення потреб Збройних Сил відбувається на умовах відстрочення платежу; прострочення поставки за спірним Договором за період серпень-листопад 2021 року має винятковий характер, ніхто з замовників не пред`являв до ТОВ «МІК» претензій по виконанню договорів в аналогічний період; стягнення значних сум пені і штрафу в розмірі 822589,51 грн. було б достатньо, щоб виплатити 1/4 місячної заробітної плати всім працівникам ТОВ «МІК»; відповідач оплатив вартість банківської гарантії у розмірі 266992,61 грн., яка безспірно залишається власністю позивача; фінансовий стан відповідача наразі не має прибутку і стягнення значних сум пені і штрафу матиме ще більш негативні наслідки для господарської діяльності; відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов спірного Договору, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання; в даному випадку є наявними усі складові обставини, які дають суду підстави вважати виниклу ситуацію винятковою і задовольнити клопотання про зменшення пені і штрафу.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, при цьому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Згідно п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик.

Підписавши договір, відповідач за первісним позовом був обізнаний про існуючий порядок поставки та правові наслідки порушення строків розрахунку.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Сума заявлених позивачем за первісним позовом до стягнення з відповідача за первісним позовом пені та штрафу не є надмірно великою, про що свідчать матеріали справи.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Це означає, що за порушення договірних зобов`язань, та інших правил здійснення господарської діяльності підприємство самостійно несе відповідальність, передбачену законодавством України.

Крім того, підприємництво є ініціативною діяльністю. Це означає, що зайняття підприємницькою діяльністю є добровільним вчинком. Жоден державний орган, недержавна організація, посадова особа не можуть примусити до зайняття підприємницькою діяльністю. Проте це не означає, що особа не може бути примушена до виконання добровільно взятих на себе зобов`язань (наприклад, за договором, укладеним в процесі провадження підприємницької діяльності) або зобов`язань, що передбачені державою і випливають зі здійснення особою підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Судом взято до уваги, що АТ «Укртрансгаз» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом.

Суд також звертає увагу, що невиконанням взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач за первісним позовом може поставити АТ «Укртрансгаз» у вкрай невигідне становище, порушуючи умови Договору, своєчасне та повне виконання якого мало вагоме значення для АТ «Укртрансгаз» як підприємства газотранспортної системи України, яке має стратегічне значення для держави Україна, що може призвести до значних збитків.

Зменшення розміру нарахованої пені на 90% та штрафу, як про те просить відповідач, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, призводить до безкарності боржника перед кредиторами в частині дисципліни розрахунків та може розцінюватися як спосіб уникнення від відповідальності, призведе до порушення балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 918/116/19).

Дослідивши наведені відповідачем обставини та подані в їх обґрунтування докази, суд вважає, що надані документи жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача за первісним позовом у виникненні заборгованості і здійсненні з його боку конкретних дій щодо вжиття усіх можливих заходів для виконання зобов`язань за спірним Договором.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що представлені відповідачем за первісним позовом в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об`єктивних обставин, що виключали б можливість останнього належним чином виконати свої зобов`язання за Договором. Крім того, розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача, є співрозмірними з порушенням та не є надмірно великим.

За вказаних обставин, суд відмовляє відповідачу за первісним позовом в задоволенні клопотання щодо зменшення суми пені.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, первісні позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір за первісним позовом підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом.

Суд розглянувши зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю МІК про стягнення з Акціонерного товариства Укртрансгаз 5 339 852 грн. 16 коп. заборгованості, 53 373 грн. 30 коп. пені, 413 277 грн. 86 коп. інфляційних нарахувань, 14 622 грн. 82 коп. 1 % річних від простроченої суми за Договором поставки № від 16.08.2021, установив наступне.

Позивач (за зустрічним позовом) посилався на те, що відповідно до п .4.2 Договору, Покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих Товарів не раніше 35-ти та не пізніше 45-ти календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами п 5.8 цього Договору.

Пунктом 5.8 Договору, датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 цього Договору та передача Постачальником Покупцю необхідних товаросупровідних документів.

Як вже було встановлено судом, на виконання умов Договору, Постачальником на адресу Покупця здійсненна поставка Товару за видатковою накладною № РН-12/01/16 від 28.12.2021 на суму 1 051 152 грн. та за видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 на суму 4 288 700 грн., на загальну суму 5 339 852 грн. 16 коп., в тому числі ПДВ 889975 грн. 36 коп. Факт поставки не заперечується Покупцем у первинному позові.

Оплата вищезазначеного Товару у відповідності до п. 4.2 Договору мала бути здійснена не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів від дати поставки. Тобто, Товар поставлений за видатковою накладною № РН-12/01/16 від 28.12.2021р. на суму 1 051 152,00 грн. - 12.02.2022; за видатковою накладною № РН-01/12/10 від 12.01.2022 на суму 4 288 700 грн. 26.02.2022.

Як посилається позивач за зустрічним позовом, станом на день подання зустрічного позову, Товар не оплачено, що і стало підставою для подачі даного зустрічного позову.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Отже, загальна сума поставленої позивачем за зустрічним позовом та не оплаченої відповідачем за зустрічним позовом продукції за Договором склала 5 339 852 грн. 16 коп.

За таких обставин, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, а відповідач за зустрічним позовом в свою чергу, в порушення умов Договору та норм діючого законодавства України не сплатив отриманий товар, чим допустив порушення своїх зобов`язань за Договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом заборгованості в розмірі 5 339 852 грн. 16 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відноситься, зокрема, 3 % річних.

Позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги за загальний період з 12.02.2022 по 02.06.2022 (по кожній накладній окремо) про стягнення 14622 грн. 82 коп. 1 % річних та 413277 грн. 86 коп. втрат від інфляції за період з березня 2022 по квітень 2022.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Сторонами в п. 7.6 Договору встановлено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу Постачальника Покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (один) відсоток річних від простроченої суми.

Таким чином, в даному випадку є наявними підстави для застосування до відповідача за зустрічним позовом відповідальності за прострочення зобов`язання з оплати Товару у вигляді стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (одного) процента річних від простроченої суми.

Надані розрахунки 1 % річних та втрат від інфляції перевірені судом та встановлено, що вони виконані вірно. Отже стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає за період з 12.02.2022 по 02.06.2022 (по кожній накладній окремо) 14622 грн. 82 коп. 1 % річних та 413277 грн. 86 коп. втрат від інфляції за період з березня 2022 по квітень 2022.

Також заявлено до стягнення з відповідача за зустрічним позовом 53373 грн. 30 коп. пені за загальний період з 12.02.2022 по 02.06.2022 (по кожній накладній окремо).

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем строків оплати за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Факт порушення відповідачем за зустрічним позовом його зобов`язань є доведеним. Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлена до стягнення сума є обґрунтованою і тому підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом в розмірі 53373 грн. 30 коп. пені за загальний період з 12.02.2022 по 02.06.2022 (по кожній накладній окремо).

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, зустрічна позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судовий збір за подання зустрічної позовної заяви підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 180, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісні позовні вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз до Товариства з обмеженою відповідальністю МІК задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006 м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69, ідентифікаційний код юридичної особи 30105738) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) 288604 (двісті вісімдесят вісім тисяч шістсот чотири) грн. 29 коп. пені, 533985 (п`ятсот тридцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 22 коп. штрафу, 12338 (дванадцять тисяч триста тридцять вісім) грн. 84 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МІК до Акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МІК (69006 м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69, ідентифікаційний код юридичної особи 30105 (п`ять мільйонів триста тридцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 16 коп. основного боргу, 53373 (п`ятдесят три тисячі триста сімдесят три) грн. 30 коп. пені, 14622 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 82 коп. 1 % річних, 413277 (чотириста тринадцять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 86 коп. інфляційних втрат, 87316 (вісімдесят сім тисяч триста шістнадцять) грн. 89 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 30.09.2022.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.