УХВАЛА

м. Київ

03.10.2022Справа № 912/1178/22
Господарський суд міста Києва Суддя Ярмак О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до Кіровоградської обласної ради

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Кіровоградської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення Кіровоградської обласної ради №262 від 14.06.2022 "Про реорганізацію деяких закладів охорони здоров`я" в частині припинення КНП КОНД КОР у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради".

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 05.09.2022 матеріали позовної заяви направлено за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що є працівником Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» (далі по тексту Комунальний заклад) Кіровоградської обласної ради, а внаслідок прийняття відповідачем, поза межами своїх повноважень, рішення № 262 від 14.06.2022 року «Про реорганізацію деяких закладів охорони здоров`я» в частині припинення Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», порушить в подальшому її право на працю.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що рішення № 262 від 14.06.2022 «Про реорганізацію деяких закладів охорони здоров`я» в частині припинення Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» прийнято засновником комунального підприємства з метою оптимізації мережі закладів охорони здоров`я у зв`язку з системними змінами і трансформаційними процесами у системі охорони здоров`я та удосконалення структурних і організаційно-функціональних аспектів діяльності закладів охорони здоров`я.

Частиною третьою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 43 цього Закону виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

З аналізу викладених положень чинного законодавства випливає, що до компетенції обласної ради належить здійснення розпорядчих функцій та прийняття рішень, зокрема про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Предметом позовної заяви є рішення Кіровоградської обласної ради «Про реорганізацію деяких закладів охорони здоров`я» в частині реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», яке знаходиться в комунальній власності Кіровоградської обласної ради, шляхом приєднання до іншого комунального закладу.

Рішення про реорганізацію підприємства приймає засновник. Реорганізація підприємства відбувається шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, Кіровоградська обласна рада діяла як засновник юридичної особи Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», а тому оскаржуване рішення є рішенням власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи, що необхідні для припинення (реорганізації) закладу.

Тому спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У статті 20 ГПК України визначений перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, зокрема, відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позивачем є фізична особа ОСОБА_1 , яка є працівником Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» та не являється засновником, акціонером чи членом даного підприємства.

З урахування зазначених положень процесуального та матеріального права розгляд даної категорії спорів господарським судом можливий якщо суб`єктом звернення до суду є юридична особа або засновник, акціонер чи член цієї особи, а фізична особа, яка не відноситься до переліченого кола осіб стороною у господарському процесі бути не може.

Тому, вказані вимоги може бути висунуто в тому випадку, коли порушено право особи як учасника товариства.

Крім того, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати оскаржуване рішення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що це рішення порушує трудові права та інтереси позивача, оскільки на підставі цього рішення заплановано скорочення штатних посад, в тому числі посаду бухгалтера, яку займає позивач та припинення діяльності підприємстіва призведе до скорочення висококваліфікованого персоналу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із трудових відносин.

Оскільки позивачем подано даний позов як фізичною особою, а між сторонами у справі існують трудові правовідносини, а не господарські, спірні правовідносини між сторонами у справі не регулюються нормами Господарського кодексу України, чи іншими актами господарського й цивільного законодавства з питань здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз`яснити позивачу, що позовна заява підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Стосовно поданої позивачем заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відтак, враховуючи висновки суду, стосовно того, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах України, що слугувало для відмови у відкритті провадження у справі, подана позивачем заява про забезпечення позову також не підлягає розгляду та повертається заявнику.

Керуючись ст. 4, 20, 138, 175, 234 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі.

2. Повернути ОСОБА_1 позовну заяву з доданими до неї документами.

3. Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України порядку.

Суддя О.М.Ярмак