ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Черкаси справа № 925/655/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., в приміщенні суду в м. Черкаси у порядку письмового провадження розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут до Черкаської митниці Державної митної служби України про стягнення 74063 грн. 19 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Черкаської митниці Державної митної служби України (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року, 74063 грн. 19 коп. боргу та відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року щодо оплати використаної відповідачем електричної енергії у період листопада-грудня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/655/22 за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику осіб і встановилено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач в особі свого представника подав суду через систему «Електронний суд» 15.07.2022 року відзив на позовну заяву (вх. № 7883/22, а.с. 33-36), в якому заперечив позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки він є бюджетною організацією, сплата зобов`язань якої здійснюється в межах асигнувань встановлених кошторисами та обумовленою сумою договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року в межах 40226 грн. 18 коп. Враховуючи неузгодженість норм законодавства у сфері енергетики відповідач лише в листопаді 2021 року надав позивачу звіт про покази засобів обліку з урахуванням обсягів використаної електричної енергії з коп. 01.09.2021 року, тому сплата заявленої позивачем суми заборгованості виходить за межі суми укладеного сторонами договору і унеможливлює її.

Представник позивач в подав суду 27.07.2022 року відповідь на відзив (вх. № 8405/22, а.с.. 65-66), в якій заперечив твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, просив задовольнити позовні вимоги повністю, враховуючи фактичне споживання електричної енергії відповідачем.

Дослідивши позовну заяву, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

01.11.2021 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньенергозбут, як постачальником, та відповідачем Державною митною службою України від імені якої діє Черкаська митниця, як споживачем, був укладений договір про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 (далі Договір, а.с. 9-14).

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. Договору, цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачеві та укладається сторонами за результатами здійснення процедури закупівлі згідно із Законом України «Про публічні закупівлі», а також з урахуванням положень Цивільного та Господарського кодексів України, абзацу третього пункту 3.1.7. ПРРЕЕ, відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ та узгоджені сторонами відповідно до вимог тендерної документації споживача та змісту тендерної пропозиції постачальника.

У Договорі передбачені усі його істотні умови, зокрема:

п. 2.1. у порядку та на умовах визначених цим договором постачальник продає електричну енергію споживачеві для забезпечення потреб електроустановок споживача за кодом ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія (електрична енергія (далі - електрична енергія або товар), а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;

п. 2.2. обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії;

п. 2.3. кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим договором визначено у додатку 1 до договору «Обсяги та умови постачання електричної енергії споживачеві та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з передачі;

п. 3.1. строк поставки товару: з 01.11.2021 року по 31.12.2021 року;

п. 5.1. загальна ціна цього договору становить 40226 грн. 18 коп., в т.ч. ПДВ 6704 грн. 36 коп.;

п. 5.4. ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії та актах приймання-передачі електричної енергії за цим договором у розмірі , який зазначений у додатку 2 до цього договору та є чинною у відповідному розрахунковому періоді;

п. 5.5. розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць;

п. 5.6. розрахунки споживача за цим договором здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника із спеціальним режимом використання (далі спецрахунок). Оплата за фактично поставлену електричну енергію визначається на умовах післяплати з дотриманням бюджетного законодавства України. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за фактично поставлену електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, в тому числі у разі його зміни;

п. 5.7 оплата поставленої електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період. Споживач протягом 5 робочих днів від дня отримання пакету розрахункових документів (рахунок, два примірники акта приймання-передачі електричної енергії) зобов`язаний надати постачальнику підписаний акт приймання-передачі електричної енергії. У випадку якщо протягом зазначеного періоду постачальник не отримає підписаний споживачем примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається погодженим та підписаним сторонами;

п. 5.13. у разі виникнення спірних питань між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку (оператором системи) щодо повноти/достовірності показів розрахункових засобів обліку, постачальник може надавати споживачу консультації та іншу допомогу щодо врегулювання спірних питань. Але в будь-якому випадку інформація постачальника послуг комерційного обліку (оператора системи) є пріоритетною для здійснення комерційних розрахунків за договором. Наявність заперечень з боку споживача або спорів щодо показів засобів обліку не є підставою для затримки та/або не повної оплати коштів, згідно виставлених постачальником рахунків та актів;

п. 14.1. договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору сторонами укладено додатки:

Додаток № 1 «Обсяги та умови постачання електричної енергії споживачеві»(а.с. 14 на звороті), в якому вказано об`єкт постачання електричної енергії - нежитлове приміщення за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Дашковича Остафія, 76, кількість товару 12444 кВт/год.;

Додаток №2 «Специфікація» (а.с. 15). в якій погоджено ціну постачання електричної енергії 3,232576 грн. за 1 кВт/год з ПДВ за погодженим тарифом 0,29393 грн. за 1 кВт/год встановленого постановою НКРЕКП № 2353 від 09.12.2020 року;

Додаток №3 « Порядок зміни договору» (а.с. 15 на звороті-16).

Із актів прийняття-передачі обсягу реалізованої електричної енергії № 105/530-0069000/11/1 за листопад 2021 року на суму 70773 грн. 97 коп., № 105/530-0069000/12/1 за грудень 2021 року на суму 3289 грн. 22 коп. вбачається, що позивач, як постачальник, поставив, а відповідач, як споживач, прийняв та використав електричну енергію обсягом 12128 кВт/год. на загальну суму 74063 грн. 19 коп. (а.с. 19-20).

На виконання умов Договору позивач виставив рахунки за спожиту електричну енергію № 105/530-0069000/11/1 за листопад 2021 року на суму 70773 грн. 97 коп. та № 105/530-0069000/12/1 за грудень 2021 року на суму 3289 грн. 22 коп. (а.с.17,18).

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку із своєчасної та повної сплати заборгованості за договором, позивач 27.01.2022 року направив на його адресу претензію № 01-8/405 про сплату заборгованості у розмірі 74063 грн. 19 коп. (а.с. 21, докази направлення а.с. 22).

Відповідач листом №7.27-4/21/14/552 від 08.02.2022 року повідомив позивача, що він є одержувачем бюджетних коштів, що фінансується виключно коштами Державного бюджету України та у зв`язку із закінченням бюджетного періоду 2021 року оплату заборгованості з використаної електричної енергії за укладеним з позивачем договором може бути здійснено лише за результатами розгляду господарського позову в судовому порядку (а.с. 23).

27.04.2022 року позивач звертався до Господарського суду Черкаської області в порядку наказного провадження із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 74063 грн. 19 коп. за договором про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року, однак судовий наказ від 27.04.2022 року у справі № 925/348/22 ухвалою суду від 23.05.2022 року скасовано.

Відповідач оплату за спожиту у листопаді-грудні 2021 року електричну енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснив, згідно з розрахунком позивача борг відповідача становить 74063 грн. 19 коп., вимога про його стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року(надалі - Правила/ПРРЕЕ).

Пунктом 10 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року визначено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.

ОСР є юридичною особою, яка відповідає за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.Усі обленерго набули статусу операторів системи розподілу при запровадженні нового ринку електроенергії з 01.01.2018 року.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії встановлено зокрема наступне:

постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку (п.1.2.7 Правил);

дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п.4.3. Правил);

розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду (п. 4.12 Правил);

для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (п. 4.13 Правил).

Відповідно до п. 9.1.1. Кодексу комерційного обліку обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами за результатами процедури публічних закупівель укладений договір про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року, який сторонами погоджено з урахуванням положень Цивільного, Господарського кодексів України, ПРРЕЕ, Закону України «Про ринок електричної енергії», який сторонами виконувався.

Відповідач на виконання п.5.5. Договору передав Публічному акціонерному товариству «Черкасиобленерго», як оператору системи розподілу електричної енергії показники фактичного споживання електричної енергії станом на листопад 2021 року з урахуванням споживання електричної енергії у попередні періоди, які підтверджені Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» та неоплачені споживачем.

Пунктом 5.7 Договору сторони обумовили, що оплата поставленої електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період. Споживач протягом 5 робочих днів від дня отримання пакету розрахункових документів (рахунок, два примірники акта приймання-передачі електричної енергії) зобов`язаний надати постачальнику підписаний акт приймання-передачі електричної енергії. У випадку якщо протягом зазначеного періоду постачальник не отримає підписаний споживачем примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається погодженим та підписаним сторонами.

Заборгованість зі сплати вартості поставленої електричної енергії у листопаді 2021 року грудні 2021 року у розмірі 74063 грн. 19 коп., підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, а тому підлягає до стягнення в судовому порядку.

Щодо посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для погашення наявної заборгованості оскільки він є бюджетною установою, перевищення розміру заборгованості погодженої ціни Договору, як підставу відсутності зобов`язань зі сплати наданих позивачем послуг суд зазначає наступне.

Статус відповідача, укладення договору про постачання електричної енергії споживачу № 23-21/515 від 01.11.2021 року з урахуванням Закону України "Про публічні закупівлі" та узгодженість його з нормами Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та фактичне споживання електричної енергії у визначених відповідачем об`ємах, що підтверджені Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» не свідчить про відсутність обов`язку сплати за вищевказаними зобов`язаннями та не повинно впливати на господарську діяльність позивача.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Так у рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово зазначалось, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (рішення від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та рішення від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України").

Правова позиція про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, викладена також у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Черкаської митниці Державної митної служби України, , місцезнаходження: 18007, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Дашковича Остафія, 76, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, , місцезнаходження: 43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Єршова, 11а - 74063 грн. 19 коп. боргу за спожиту електричну енергію, 2481 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 29.09.2022 року.

Суддя В.М. Грачов