РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2022Справа № 910/6841/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Украгро», м. Київ

про стягнення 15 991,01 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.» (далі - ТзОВ «С.П.А.Р.Т.А.»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Украгро» (далі - ТзОВ «АПК Украгро»/відповідач) про стягнення 15 991,01 грн, у тому числі: 11 524,12 грн - основного боргу, 3 842,92 грн - інфляційних втрат та 623,97 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором №23 від 01.08.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.08.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.09.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «АПК Украгро» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на розірвання договору № 23 від 01.08.2017 з 10.09.2020, а тому, за твердженням відповідача, позивачем не надавалися послуги з охорони майна у вересні 2020 року. Крім того, відповідач зазначає, що підписний сторонами акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000172 не містить дати складання та не схвалено виконавчим органом відповідача, що свідчить про неприйняття останнім наданих послуг.

Водночас, у поданому відзиві ТзОВ «АПК Украгро» просило суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.09.2022 у задоволенні клопотання ТзОВ «АПК Украгро» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовив.

26.09.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ТзОВ «С.П.А.Р.Т.А.» надало заперечення на доводи ТзОВ «АПК Украгро».

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.» (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Украгро» (далі - замовник) укладено договір № 23, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець за плату приймає на себе зобов`язання з охорони майна, що належить замовнику.

У відповідності до п. 2.1. та п. 2.2. договору охорона об`єкту, переданого під охорону здійснюється за адресою: 51281, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Жукова, 4. Охорона об`єкту здійснюється в години і дні, зазначені в дислокації постів (додаток №1 до цього договору).

Згідно п. 3.1. договору в редакції, викладеній додатковою угодою від 31.01.2020, ціна послуг з охорони об`єкту виконавцем, визначених цим договором, становить 34 572,36 грн в місяць, у тому числі ПДВ.

В п. 3.2. договору зазначено, що акт виконаних робіт за надані послуги підписується щомісяця в строк до п`ятого числа місяця наступного за звітним і є підставою для здійснення оплати. Якщо протягом 5-ти днів з моменту отримання акту виконаних робіт замовник не надав письмової відмови від його підписання із зауваженнями, такий акт вважається прийнятим замовником без зауважень.

Оплата за надані виконавцем послуги в розмірі, обумовленому п.п. 3.1, 3.2. цього договору, проводиться щомісяця до 5 (п`ятого) числа поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури на оплату (п. 3.4. договору).

10.09.2020 між сторонами підписано додаткову угоду до договору, в якій сторони дійшли згоди розірвати договір з 10.09.2020, при цьому, останнім днем дії договору вважається 10.09.2020.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2020 року позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги охорони на суму 11 524,12 грн, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000172, який підписано представниками сторін та скріплено печатками товариств.

Позивач стверджує, що на підставі підписаного акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000172, ТзОВ «С.П.А.Р.Т.А.» виставило відповідачу на оплату рахунок-фактуру №СФ-0000170 від 10.09.2020 на суму 11 524,12 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем зареєстровано податкову накладну № 1 від 10.09.2020 на суму 11 524,12 грн з описом виду послуг: послуги охорони за вересень 2020 року, яка затверджена ТзОВ «АПК Украгро».

Відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «АПК Украгро» виникла заборгованість у розмірі 11 524,12 грн.

14.07.2020 позивач надіслав адресу відповідача претензію на суму 11 524,12 грн, проте ТзОВ «АПК Украгро» її не задовольнило, вмотивованої відповіді не надало.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповдіача заборгованості за надані послуги з охорони майна за вересень 2020 року в сумі 11 524,12 грн, 3% річних у розмірі 623,97 грн та інфляційних втрат в сумі 3 842,92 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.08.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір № 23, відповідно до якого позивачем надавались відповідачу послуги з охорони майна, які відповідачем приймались та оплачувались згідно з умовами цього договору та додаткових угод до нього.

Так, згідно п. 3.1. договору в редакції, викладеній додатковою угодою від 31.01.2020, ціна послуг з охорони об`єкту виконавцем, визначених цим договором, становить 34 572,36 грн в місяць, у тому числі ПДВ.

Судом також встановлено, що додатковою угодою від 10.09.2020 сторони розірвали договір № 23 з 10.09.2020.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у період з 01.09.2020 по 10.09.2020 були надані відповідачу послуги з охорони на суму 11 524,00 грн, які прийняті ТзОВ «АПК Украгро», що підтверджується підписаним сторонами актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000172 на суму 11 524,12 грн та зареєстрованою податковою накладною № 1 на цю ж суму, що підтверджується роздруківкою з програми M.Е.Doc.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо підписання акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000172 на суму 11 524,00 грн неуповноваженою на це особою та без зазначення дати, з огляду на наступне.

Дослідивши надані позивачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000013 від 13.01.2020 за січень 2020 року, № ОУ-0000134 від 31.07.2020 за липень 2020 року, № ОУ-0000155 від 31.08.2020 за серпень 2020 року, суд встановив, що ці акти підписані тією самою особою, що і акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000172 за вересень 2020 року.

Крім того, цей акт містить відтиск печатки ТзОВ «АПК Украгро» в графі «від замовника», а також вбачається на місці підпису «від замовника» дата його підписання - 10.09.2020.

Більше того, як зазначено судом вище, відповідачем затверджено податкову накладну № 1 на суму 11 524,12 грн, що також свідчить про прийняття наданих послуг у вересні 2020 року на цю суму.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Так, оплата за надані виконавцем послуги в розмірі, обумовленому п.п. 3.1, 3.2. цього договору, проводиться щомісяця до 5 (п`ятого) числа поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів замовником на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури на оплату (п. 3.4. договору).

Як зазначено судом вище, відповідач за надані послуги з охорони за період з 01.09.2020 по 10.09.2020 з позивачем не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «АПК Украгро» утворилась заборгованість в сумі 11 524,12 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором №23 від 01.08.2017 не виконав, зокрема, оплату за надані послуги з охорони майна у вересні 2020 року не здійснив.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що ТзОВ «АПК Украгро», порушено умови договору № 23 від 01.08.2017 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.».

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 623,97 грн та інфляційні втрати в сумі 3 842,92 грн за період з 06.10.2020 по 26.07.2022.

Так, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що в останньому ТзОВ «С.П.А.Р.Т.А.» допущено арифметичну помилку.

Таким чином, за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є сума 3% річних в розмірі 623,97 грн та інфляційних втрат в сумі 3 381,14 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Украгро» (01054, місто Київ, провулок Георгіївський, будинок 2, кімната 12; ідентифікаційний код 37370550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.П.А.Р.Т.А.» (49038, місто Дніпро, вулиця Княгині Ольги, будинок 8-А; ідентифікаційний код 40900348) 11 524 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 12 коп. - основного боргу, 623 (шістсот двадцять три) грн 97 коп. - 3% річних, 3 381 (три тисячі триста вісімдесят одна) грн 14 коп. - інфляційних втрат та 2 524 (дві тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн 91 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук