ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. Справа№ 911/3802/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню,

у справі № 911/3802/16 (суддя: Бабкіна В.М.)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення заборгованості за договором № 2119/15-ТЕ-17 від 04.12.2014

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення 2976896,23 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення 2976896,23 грн. було задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 2003520,69 грн. основного боргу, 627370,46 грн. пені, 60782,09 грн. 3% річних, 28522,99 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

12.04.2017 на виконання рішення від 10.03.2017 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі №911/3802/16 у задоволенні заяви Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради б/н, б/д (вх. № 577/22 від 12.01.2022) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у справі № 911/3802/16 відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям вказаного вище закону, оскільки в останньому відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання. Зауважив, що згаданим законом в новій редакції визначено чіткий перелік документів, які додаються до заяви про включення до Реєстру чи уточнення наявних у ньому даних, за кожним кредитором окремо. При цьому наголосив, що у матеріалах справи відсутні докази того, що боржник включений до Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (адреса: https://www.minregion.gov.ua/), в частині врегулювання заборгованості саме перед НАК «Нафтогаз України».

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 та постановити нове рішення яким задовольнити заяву "Про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково" - повністю. Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що не відповідає нормам процесуального та матеріального права. Так, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені й неправильно витлумачені норми матеріального права, щодо застосування приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та норма процесуального права, а саме ст. 236 та ч. 2 ст. 328 ГПК України, що призвело до прийняття неправильного судового рішення. Наголошує, що посилання суду першої інстанції на те, що повинна бути розпочата процедура ініціювання списання чи списана така заборгованість не є обґрунтованим, так як застосування ч. 1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (яка є нормою прямої дії), не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий газ до 01.06.2020, в тому числі і включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у врегулюванні заборгованості.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022, апеляційна скарга у справі № 911/3802/16 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Сітайло Л.Г., Владимиренко С.В.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Сітайло Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом подання до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належних доказів, які свідчили б про отримання ним повного тексту оскаржуваної ухвали 11.02.2022 та доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу в сумі 2481, 00 грн.

13.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду від представника апелянта на виконання вимог ухвали від 19.05.2022 надійшло клопотання про усунення недоліків до якого останній додає докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2481,00 грн та докази отримання повного тексту оскаржуваної ухвали 11.02.2022, що підтверджується копією конверту.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 поновлено Комунальному житлово-експлуатаційному підприємству Глевахівської селищної ради строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16; розгляд апеляційної скарги Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16 призначено на 01.08.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У подальшому розгляд справи відкладався, а склад колегії суддів змінювався.

У межах встановленого судом строку позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники учасників справи в судове засідання 26.09.2022 не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у передбаченому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотніми повідомленнями про вручення поштових відправлень та розпискою.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи, які повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення 2976896,23 грн. було задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 2003520,69 грн. основного боргу, 627370,46 грн. пені, 60782,09 грн. 3% річних, 28522,99 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

12.04.2017 на виконання рішення від 10.03.2017 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі №911/3802/16 у задоволенні заяви Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради б/н, б/д (вх. № 577/22 від 12.01.2022) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат у справі № 911/3802/16, відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17 та від 30.03.2021 у справі № 910/8794/17.

Як вбачається зі змісту поданої відповідачем заяви, підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, є те, що 29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", яким було внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". З урахуванням внесених змін, зважаючи на визнання сторонами обставин погашення за зазначені вище періоди суми основного боргу до 01.06.2021, що підтверджується наданими позивачем суду доказами, керуючись положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ, нараховані позивачем неустойка та проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII). Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Зазначений Закон визначає порядок участі в процедурі врегулювання заборгованості; встановлює умови проведення взаєморозрахунків; висвітлює питання реструктуризації заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію; регулює питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Вказаний Закон передбачав, що:

- на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості (частина перша статті 7);

- на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом (частина третя статті 7).

29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX), яким внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду): кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції від 14.07.2021 № 1639-IX дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції від 14.07.2021 № 1639-IX для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції від 14.07.2021 № 1639-IX на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування і стягнення з боржників (споживачів) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 905/847/21.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом її розгляду були вимоги НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КЖЕП Глевахівської селищної ради пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих у зв`язку з простроченням відповідачем виконання свого зобов`язання за договором № 2119/15-ТЕ-17 про постачання природного газу від 04.12.2014.

При цьому, як встановлено місцевим господарським судом, та як свідчать матеріали справи, зокрема Акт звіряння розрахунків станом на 31.05.2021, та не заперечується учасниками справи, заявлені до стягнення з КЖЕП Глевахівської селищної ради суми штрафних санкцій було нараховано на основну заборгованість за поставлений природний газ, яку відповідач погасив у повному обсязі до 01.06.2021.

Доводи позивача про те, що Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII обмежує можливість його використання для списання (на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII) заборгованості до включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, за кредитором - НАК "Нафтогаз України", тоді як на сьогодні, як вбачається з даних реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, боржник (КЖЕП Глевахівської селищної ради) до нього не включений, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.06.2022 у справі № 920/526/21, у даному випадку викладення законодавцем положень статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у новій редакції не є підставою для зміни судової практики і відступлення від висновку, що така норма є нормою прямої дії у правовідносинах щодо списання нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, оскільки фактично зміни стосувалися текстуально лише дати, до якої має бути здійснено погашення основної частини боргу, та дати виникнення боргу (до 01.06.2021). Суть правовідносин не змінилась.

Верховний Суд вважає, що доповнення статті 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII абзацом другим такого змісту: "Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру", не свідчить, що виключно в такому випадку (проведення взаєморозрахунків) допускається здійснення заходів на виконання Закону без включення до реєстру.

На думку Верховного Суду, така норма не впливає на вищенаведений висновок щодо застосування норми статті 7 Закону, яка прямо не передбачає обов`язковість такої умови (включення до реєстру) для списання нарахувань на заборгованість за спожитий газ, і пов`язує право на списання цих сум у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ - у строк до 01 червня 2021 року.

Верховним Судом відхилено аргументи, що зі змісту частини першої статті 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції від 14.07.2021 №1639-IX, яка передбачає, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, випливає, що його дія поширюється лише на учасників, що включені до реєстру.

Верховний Суд звернув увагу, що сферу дії визначає преамбула та стаття 2 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції від 14.07.2021 № 1639-IX, відповідно до якої його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ. У цьому Законі прямо не передбачено та не обумовлено, що його положення застосовуються лише до учасників, що включені до реєстру (для порівняння, стаття 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що регулює подібні правовідносини прямо визначає, що його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд зазначив, що норми статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX виключають можливість застосування відносно відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань, оскільки заборгованість за договором повністю погашена відповідачем 22.01.2021 (тобто до 01.06.2021), зазначивши, що в такому разі обставини включення до реєстру не мають значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з набуттям чинності частиною 1 статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ (з урахуванням змін, внесених Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ), по суті, встановлено імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій, і списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість. Відтак в силу прямого припису наведеної норми не обумовлено жодною іншою обставиною, крім погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021, та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником газу чи підтвердження останнім.

З огляду на викладене, колегія суддів також вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що Закон України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку з прийняттям вказаного Закону, оскільки в останньому відсутня вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

Так, зі змісту ч. 2 ст. 328 ГПК України вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц, від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 7 Закону № 1730-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання наказу Господарського суду Київської області про примусове виконання рішення від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 в частині стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 627370,46 грн. пені, 60782,09 грн. 3% річних, 28522,99 грн. інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскарженої ухвали судом першої інстанції мало місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16 підлягає скасуванню, а подана Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Щодо витрат апелянта по сплаті судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 9 ст. 129 ГПК України встановлює, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір у цій справі виник внаслідок порушення відповідачем строків розрахунку за поставлений позивачем природній газ та те, що рішенням Господарського суду Київської області від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 фактично встановлено наявність у позивача права на стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % у заявлених до стягнення розмірах, витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу цієї апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 31.01.2022 у справі № 911/3802/16 скасувати.

3. Заяву Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про визнання наказу Господарського суду Київської області від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

4. Визнати наказ Господарського суду Київської області від 10.03.2017 у справі № 911/3802/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 627370,46 грн. пені, 60782,09 грн. 3% річних, 28522,99 грн. інфляційних втрат.

5. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради.

6. Справу № 911/3802/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.10.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

О.М. Гаврилюк