ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"13" вересня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/560/21
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., за участю секретаря Шейкіної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 627 200,00 грн
31.05.2021 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 25.05.2021 року) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Красноріченський" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдагрохімцентр" про стягнення 627 200,00 грн заборгованості з яких, 480 000,00 грн попередньої оплати за договором поставки товару № 51 від 13.02.2020 року та 147 200,00 грн збитків.
Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі № 902/560/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).
24.06.2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 18.06.2021 року) про приєднання до матеріалів справи доказів.
12.07.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 12.07.2021 року). Додатком до відзиву додано ряд додаткових документів.
12.07.2021 року до суду від представника відповідача надійшла заява (б/н від 12.07.2021 року) в якій останній заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного та просить суд проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20.07.2021 року здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 902/560/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.08.2021 року.
31.08.2022 року по справі № 902/560/21 Господарським судом Вінницької області прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдагрохімцентр" на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Красноріченський" 480 000,00 грн попередньої оплати за Договором поставки товару № 51 від 13.02.2020 року та 117 464,32 грн збитків.
Судом також визначено порядок виконання судового рішення та відстрочено його виконання до моменту зміни податкової адреси (місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) з тимчасово окупованої території, визначеної Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", на іншу територію України, на строк, який не перевищує одного року з дня ухвалення судового рішення, до 31.08.2023 року.
Також, судом призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 13.09.2022 року та встановлено сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 05.09.2022 року включно.
02.09.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат (б/н від 02.09.2022 року) (вх.канц. № 01-34/7285/22), в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на проведення судової експертизи в сумі 6 864,40 грн.
Також у заяві останній просить суд проводити судове засідання 13.09.2022 року за його відсутності.
В судове засідання 13.09.2022 року представники позивача та відповідача не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява представника позивача про проведення судового засідання за його відсутності.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Дослідивши надані докази, які стосуються питання понесення судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, в зв`язку з частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на позивача та відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено 9 408,00 грн судового збору за подачу позову, тому витрати зі сплати судового збору суд розподіляє наступним чином:
- стягненню з відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 8 961,97 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог); 446,03 грн судових витрат зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.
Одночасно, на відповідача підлягають віднесенню витрати на проведення судової експертизи в сумі 6 538,96 грн; судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 325,44 грн - суд залишає за позивачем.
При вирішенні питання стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Красноріченський" судом встановлено, що у позовній заяві (б/н від 25.05.2021 року) позивачем заявлено орієнтовний розмір судових витрат понесених на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Однак жодних доказів в обґрунтування їх понесення позивачем суду не надано.
В зв`язку з чим у суду відсутні підстави для їх розподілу.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині судового рішення також вказується про: порядок і строк виконання рішення; надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ч. 1 ст. 239 ГПК України).
Тобто, питання щодо відстрочення виконання судового рішення може бути ухвалено як одночасно з постановляння судового рішення, так і на стадії його виконання.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
У рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 5-рп/2013 зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Відповідно п. 1, 3 ч. ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відтак, суд зобов`язаний врахувати обставини об`єктивної дійсності, які склалися на момент ухвалення рішення по даній справі.
Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно Указу Президента № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".
17.08.2022 набув чинності Закон про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 7664 від 12.08.2022 (офіційне опублікування: Голос України від 17.08.2022, № 168), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, а саме до 21.11.2022 року.
Тому, виконання судових рішень повинно здійснюватись з дотримання законодавства. яке регулює відповідні правовідносини у період дії воєнного стану.
Бараниківська сільська рада - орган місцевого самоврядування у Кремінському районі Луганської області з адміністративним центром у с. Бараниківка.
14 липня 2017 року рада припинила свої повноваження та при`єдналася до Красноріченської селищної територіальної громади з адміністративним центром у селищі міського типу Красноріченське.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" визначено перелік відповідних територіальних громад, до яких також віднесено Красноріченську селищну територіальну громаду.
Таким чином, місцезнаходженням позивача є тимчасово окупована територія.
Питання провадження господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях врегульовано Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
На підставі ч. ч. 2-6 ст. 13 даного Закону, здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.
Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
Під час режиму тимчасової окупації платіжний режим діє з урахуванням того, що система електронних платежів Національного банку України та внутрішньодержавні платіжні системи, платіжними організаціями яких є резиденти України, не застосовуються на тимчасово окупованій території.
Переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється.
Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ст. 45 ПК України).
Таким чином, відносно юридичних осіб, податковою адресою (місцезнаходженням), яких є тимчасово окупована територія діє особливий порядок здійснення розрахунків та перерахування грошових коштів.
В силу положень ст. 17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Тобто, на суд покладено обов`язок, у межах визначених процесуальним законодавством, вживати відповідних заходів щодо дотримання вимог ст. 13 відповідного Закону.
Враховуючи наведені висновки, виконання судового рішення до моменту зміни Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Красноріченський" податкової адреси, здійснення платежів на окуповану територію порушуватиме норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", міжнародного права, не сприятиме захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Тому, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для встановлення порядку та способу виконання судового рішення, з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Крім того, суд доходить висновку також щодо наявності виключних підстав для відстрочення виконання судового рішення в частині стягнення грошових коштів на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Красноріченський" до моменту зміни податкової адреси (місцезнаходження) з тимчасово окупованої території, визначеної Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", на іншу територію України.
Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Отже, суд обмежений у застосування заходів відстрочення виконання судового рішення на термін в один рік з дня його проголошення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 446,03 грн та судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 325,44 грн - залишити за позивачем.
3. Визначити наступний порядок виконання додаткового судового рішення:
5. Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 23.09.2022 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи