ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Справа №914/2554/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі:

головуючого (судді доповідача): Кордюк Г.Т.

суддів: Матущака О.І.

Плотніцького Б.Д.

секретар судового засідання Клебан Н.А.

розглянувши апеляційну скаргу Sanomix BeeRole GMBH, б/н від 26.07.2022 (вх.№01-05/1748/22 від 28.07.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2022, суддя: Мазовіта А.Б., м. Львів, (повний текст рішення складено 30.05.2022),

за позовом Фізичної особи-підприємця Махнюка Юрія Володимировича, с. Зимна Вода Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

до відповідача Sanomix BeeRole GMBH, м. Мюнхен, Німеччина,

про стягнення 148 150,00 євро

та за зустрічним позовом Sanomix BeeRole GMBH, м. Мюнхен, Німеччина,

до відповідача за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Махнюка Юрія Володимировича, с. Зимна Вода Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

про визнання договору неукладеним

за участю представників сторін

від позивача за первісним позовом Шалапай І.О. (адвокат)

від відповідача за первісним позовом Шпирка Р.О. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 у Господарський суд Львівської області звернулась Фізична особа-підприємець Махнюк Юрій Володимирович (далі по тексту ФОП Махнюк Ю.В.) з позовом до Sanomix BeeRole GMBH про стягнення 148 150,00 євро.

В обґрунтування позовних вимог за первісним позовом позивач за первісним позовом зазначив, що 04.05.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521. За цим договором позивач за первісним позовом надав відповідачу за первісним позовом відповідні послуги на загальну суму 110 000,00 євро (еквівалентно 3 449 963,00 грн), що підтверджується актами приймання-передачі виконаної роботи від 06.05.2021 та 09.05.2021. Однак, відповідач за первісним позовом свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги не виконав, заборгованість становить 110 000,00 євро. За порушення строків оплати вартості послуг відповідачу за первісним позовом нараховано 38 150,00 євро (еквівалентно 1 196 509,90 грн.). Таким чином, просив стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованість у розмірі 145 180,00 євро (еквівалентно 4 646 472,90 грн.) та судові витрати.

27.09.2021 Sanomix BeeRole GMBH звернулось до ФОП Махнюка Ю.В. з зустрічним позовом у якому просило визнати неукладеним договір.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом позивач за зустрічним позовом зазначив, що договір інформаційних (консультаційних) послуг №040521 від 04.05.2021, на який посилається відповідач за зустрічним позовом, є неукладеним, оскільки на дату вчинення вказаного правочину керівник позивача за зустрічним позовом не перебував на території України та не міг його підписати. Також в договорі відсутня ціна договору, що свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо істотної умови договору. Таким чином, просив суд визнати договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521 від 04.05.2021 неукладеним.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2022 у справі №914/2554/21 частково задоволено первісний позов. Стягнуто з Sanomix BeeRole GMBH на користь Фізичної особи-підприємця Махнюка Юрія Володимировича 110 000,00 євро (еквівалентно 3 449 963,00 грн.) основного боргу, 106 258,89 грн. пені, 53 346,08 грн. судового збору, 10 715,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог обґрунтоване тим, що відповідач, в порушення покладеного на нього обов`язку за договором №040521 від 04.05.2021, своє зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав, незважаючи на те, що ФОП Махнюк Ю.В. документально підтвердив надання послуг на суму 110 000,00 євро. Окрім того, місцевий господарський суд, встановивши прострочення з оплати наданих послуг дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення 106 258,89 грн. - пені. Здійснивши перерахунок заявлених позовних вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

В частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що Sanomix BeeRole GMBH звернувшись з зустрічним позовом обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Не погодившись з вказаним рішенням Sanomix BeeRole GMBH (відповідач) звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 26.07.2022 (вх.№01-05/1748/22 від 28.07.2022) у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2022 у справі №914/2554/21 та прийняти нове про відмову в задоволенні первісного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

1)суд першої інстанції за відсутності належних та допустимих доказів визнав встановленою обставину щодо підписання Ігорем Касапу спірного договору, стягнення за яким є предметом первісного позову;

2)місцевий господарський суд не врахував, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому дійшов до передчасного висновку щодо його укладеності;

3)висновок суду про те, що вимога Sanomix BeeRole GMBH за зустрічним позовом про визнання неукладеним спірного договору не відповідає способам захисту прав, не узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 30.07.2019 у справі №907/804/17;

4)суд не врахував, що наявні у справі докази окремо, а також їх взаємний зв`язок у сукупності, які свідчать про нереальність господарських операцій, стягнення за які є предметом первісного позову;

5)місцевий господарський суд безпідставно не призначив почеркознавчу експертизу з вільних зразків з підписами Ігоря Касапу, що потягло за собою невстановлення обставини щодо підробленості спірного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Махнюк Ю.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема, зазначив, що договір та акти були підписані керівником позивача за зустрічним позовом. Підписання позивачем за зустрічним позовом актів приймання-передачі свідчить про те, що він погодився щодо умови про ціну договору. Пунктом 3.3. договору передбачено складення актів приймання-передачі. Звіт про виконану роботу був виготовлений в одному примірнику та переданий позивачу за первісним позовом разом з актами приймання-передачі.

В судове засідання 19.09.2022 представники сторін з`явились.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове про відмову в задоволенні первісного позову.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Додатково пояснила, що сторони домовились про укладення договору 04.05.2021, однак незважаючи, що директор відповідача прибув в Україну 05.05.2021, договір містить дату 04.05.2021.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що 04.05.2021 між фізичною особою-підприємцем Махнюком Юрієм Володимировичем (виконавець) та Sanomix BeeRole GMBH (замовник) було укладено договір про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521 (далі - договір).

За цим договором замовник (відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) доручає, а виконавець (позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зобов`язується надати останньому послуги з вивчення ринку продуктів бджільництва України, а саме:

- дослідження пропозицій на продукцію бджільництва і відомостей про ймовірних продавців;

- вивчення потенційних можливостей здійснення операцій з купівлі-продажу продукції бджільництва у південних та східних областях України;

- визначення можливого обсягу закупки, пошук нових пасічників;

- вивчення потреби рекламної кампанії ТОВ «Махно-Груп», щодо ефективної закупки бджолопродуктів;

- збір зразків меду, для об`єктивної оцінки основних показників якості продукції;

- створення бази даних пасічників південних та східних регіонів України;

а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п. 10.2., 10.3. договору при вирішенні спору сторони керуються матеріальним та процесуальним правом України, у разі виникнення спірних питань між сторонами договору, всі спори підлягають розгляду в господарському суді

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 77 Закону «Про міжнародне приватне право», при яких Господарський суд Львівської області не міг приймати до свого провадження і розглядати справу, суду не подано, під час розгляду справи судами не встановлено.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про міжнародне приватне право», при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що виконавець здійснює викладення результатів дослідження у звіті у письмовому вигляді українською мовою.

Згідно п. 3.3. договору при здачі результатів досліджень сторони складають у двох примірниках акт здачі-приймання роботи, по одному примірнику для кожної з сторін, на кожне дослідження окремо.

Замовник має право в тридцятиденний строк після здачі результатів досліджень вимагати доопрацювання деяких положень, яке виконавець зобов`язаний здійснити в 15-денний строк з моменту отримання зауважень. Якщо протягом тридцятиденного строку замовник не буде вимагати доопрацювання результатів досліджень, вони вважаються зданими без претензій з боку замовника. Здача-приймання доопрацьованих положень здійснюється за актом (п. 3.4. договору).

Судами встановлено, що сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаної роботи №20 від 06.05.2021 на суму 50 000,00 євро та акт приймання-передачі виконаної роботи №21 від 09.05.2021 на суму 60 000,00 євро.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача за первісним позовом зауважень до якості наданих позивачем за первісним позовом послуг, їх кількості, обсягу або наявності ненаданих позивачем за первісним позовом послуг.

Враховуючи вищевикладене, в силу положень розділу 3 договору, послуги за договором на загальну суму 110 000,00 євро вважаються наданими позивачем за первісним позовом та прийнятими відповідачем за первісним позовом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Згідно з п. 10.2. договору при вирішенні спору сторони керуються матеріальним та процесуальним правом України.

Таким чином, до вимог щодо стягнення пені за неналежне виконання відповідачем за первісним позовом договору підлягає застосуванню саме законодавство України.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Положення чинного законодавства хоча і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналіз наведених норми чинного законодавства свідчить про те, що максимальний розмір пені, визначений Законом та погоджений сторонами у договорі, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. При цьому оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №905/1923/16, від 13.07.2018 у справі № 916/2393/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 18.09.2020 у справі №916/4693/15.

Згідно з п. 8.3. договору за порушення замовником строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені за визначений період суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що останній є методологічно та арифметично невірним. Так, позивачем здійснено нарахування пені на суму 110 000,00 євро із розрахунку 0,5% за кожний день прострочення платежу. Разом із тим, згідно приписів чинного законодавства нарахування пені повинно було бути здійснено на вказану суму заборгованості в гривневому еквіваленті на день виникнення прострочення заборгованості, тобто 08.06.2021 та 11.06.2021, та повинен був бути застосований позивачем за первісним позовом розмір пені, який установлено законом як граничний, а саме обчислений на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Станом на 08.06.2021 курс гривні складав 33,0781 грн. за 1 євро та станом на 11.06.2021 32,989 грн. Отже, сума заборгованості в гривневому еквіваленті, на яку позивач за первісним позовом мав право здійснити нарахування пені за прострочення виконання відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання на суму 50 000,00 євро з 08.06.2021 складає 1 653 905,00 грн. та на суму 60 000,00 євро з 11.06.2021 складає 1 979 340,00 грн.

Таким чином, місцевим господарським судом правильно здійснено перерахунок пені, яка після перерахунку ((1 653 905,00 Ч 15% / 365 Ч 45 (з 08.06.2021 по 22.07.2021) + (1 653 905,00 Ч 16% / 365 Ч 26 (з 23.07.2021 по 17.08.2021) + (1 979 340,00 Ч 15% / 365 Ч 42 (з 11.06.2021 по 22.07.2021) + (1 979 340,00 Ч 16% / 365 Ч 26 (з 23.07.2021 по 17.08.2021)) повинна становити 106 258,89 грн.

Апеляційний господарський суд не враховує доводи апелянта про неукладеність договору, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Частиною 3 ст. 639 ЦК України встановлено, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається із договору про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521 від 04.05.2021, від імені відповідача за первісним позовом договір підписаний директором Sanomix BeeRole GMBH Касапу Ігорем, підпис скріплений печаткою Sanomix BeeRole GMBH.

Апелянта стверджує, що вказаний договір не міг бути підписаний 04.05.2021 Касапу Ігорем, оскільки останній 04.05.2021 не перебував на території України.

З метою визначення справжності підпису на договорі про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521 від 04.05.2021, позивачем за первісним позовом було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до п. 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Згідно п. 1.3. вищевказаних рекомендацій, для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

Суд першої інстанції з метою вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи ухвалами від 29.11.2021, від 20.12.2021 та від 17.01.2022 зобов`язував відповідача за первісним позовом забезпечити явку Касапу Ігора у судові засідання для відібрання експериментальних зразків підпису керівника Sanomix BeeRole GMBH, а також надати суду оригінали документів з підписами Касапу Ігора.

Однак, вимог суду щодо забезпечення явки Касапу Ігора у судові засідання для відібрання експериментальних зразків підпису керівника Sanomix BeeRole GMBH та надання суду оригіналів документів з підписами Касапу Ігора відповідач за первісним позовом не виконав, мотивуючи неможливість такого виконання складною епідеміологічною та військово-політичною ситуацію в Україні.

Місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що відповідачем за первісним позовом не наведено поважних причин щодо того, яким чином зазначені обставини перешкоджають останньому виконати неодноразові вимоги суду щодо надання витребуваних судом документів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Крім цього, статтями 367, 368 ГПК України передбачено порядок звернення господарських судів із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Відтак, така процесуальна дія, як відібрання експериментальних зразків підпису керівника Sanomix BeeRole GMBH могла бути здійснена і на території іноземної держави в порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги.

Однак, відповідачем за первісним позовом не створено умов для проведення судової почеркознавчої експертизи, не подано витребуваних судом документів, необхідних для проведення такої, як і не подано інформації про місце проживання (перебування) керівника Sanomix BeeRole GMBH Касапу Ігора, що фактично унеможливило призначення експертизи судом.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б спростовували факт підписання договору про надання інформаційних (консультаційних) послуг №040521 від 04.05.2021 директором Sanomix BeeRole GMBH Касапу Ігорем. Водночас, факт можливої відсутності директора Sanomix BeeRole GMBH Касапу Ігора 04.05.2021 на території України не спростовує того факту, що такий договір підписаний саме ним.

Безпідставним є посилання апелянта на відсутність погодження сторонами істотної умови договору ціни договору, оскільки підписавши акт приймання-передачі виконаної роботи №20 від 06.05.2021 на суму 50 000,00 євро та акт приймання-передачі виконаної роботи №21 від 09.05.2021 на суму 60 000,00 євро, сторони узгодили вартість таких послуг. Зауважень до виконання та вартості таких послуг у відповідача за первісним позовом не було. Факт підписання вказаних актів уповноваженою особою відповідача за первісним позовом належними та допустимими доказами не спростовано.

Щодо зазначення в акті як території дослідження Криворізької області, то згідно пояснень позивача за первісним позовом, під час складення акту позивачем за первісним позовом було допущено помилку. Водночас, вказана помилка не впливає на обсяг та вартість послуг, які відображені в такому акті, з чим погодився відповідач за первісним позовом, підписавши такий акт.

Безпідставними також є доводи апелянта про те, що умовами договору не передбачено складення актів, оскільки в п. 3.3. договору зазначено, що при здачі результатів досліджень сторони складають у двох примірниках акт здачі-приймання роботи, по одному примірнику для кожної з сторін, на кожне дослідження окремо.

Не підтверджено належними та допустимими доказами доводи скаржника щодо строків надання послуг, оскільки умовами договору не було визначено як дати початку робіт (досліджень), так і дати їх завершення, а тому позивач за первісним позовом на власний розсуд з урахуванням його можливостей провів дослідження, з результатом яких погодився відповідач за первісним позовом, підписавши акти приймання-передачі виконаної роботи.

Судом також не беруться до уваги доводи апелянта щодо не передання йому звіту про виконану роботу, оскільки умовами договору не передбачено порядку оформлення його передачі замовнику, а як ствердив позивач за первісним позовом, такий був складений в одному примірнику і переданий відповідачу за первісним позовом разом з актами.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга Sanomix BeeRole GMBH, б/н від 26.07.2022 (вх.№01-05/1748/22 від 28.07.2022) підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, суд дійшов до висновку про покладення судового збору за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2022 у справі №914/2554/21 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Sanomix BeeRole GMBH, б/н від 26.07.2022 (вх.№01-05/1748/22 від 28.07.2022) - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Порядок та строк оскарження встановлено ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий-суддя: Г.Т. Кордюк

Суддя: О.І. Матущак

Суддя: Б.Д. Плотніцький

Повний текст постанови виготовлено 27.09.2022.