УХВАЛА

м. Київ

27.09.2022Справа № 910/5101/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Мельника Олександра Миколайовича

до 1. Рівненської обласної державної адміністрації

2. Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів 1. Фізична особа-підприємець Зубкович Юрій Володимирович

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Автофортуна 2020"

про визнання протиправними дії та рішень та скасування наказу,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Столярець С.Ю. за ордером від 27.07.2022 року серії АА № 0020484;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від третьої особи-1: не з`явився.

від третьої особи-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мельник Олександр Миколайович (далі - позивач, Підприємець) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-1, Адміністрація) та Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2, Управління) з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення конкурсного комітету по перевезенню пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, оформлене протоколом № 5 від 30.12.2020 в частині недопущення до участі у конкурсі по об`єкту конкурсу № 18 рейсу (маршруту) 14458-14459, назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка", 1 об.р.,); № 27 рейсу (маршруту) 07022-07023, назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне-АС "Чайка", 1 об.р.); № 28 рейсу (маршруту) 07028-07029, назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка" 1 об.р.) та № 29 рейсу (маршруту) 07014-07015, назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне АС "Чайка", 1 об.р. учасника-претендента - Підприємця;

- визнати протиправними дії та рішення Організатора конкурсу на право здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, що відбувся 30.12.2020 року - Управління в частині допущення до участі в даному конкурсі перевізника-претендента Зубковича Юрія Володимировича по об`єкту конкурсу № 27 рейс (маршрут) 07022-07023, назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне-АС "Чайка", 1 об.р.; об`єкту конкурсу № 28 рейс (маршрут) 07028-07029 назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка" 1 об.р. та об`єкту конкурсу № 29 рейс (маршрут) 07014-07015 назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне АС "Чайка, 1 об.р., та скасувати рішення конкурсного комітету по перевезенню пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, оформлене протоколом № 5 від 30.12.2020 в частині визначення Фізичної особи-підприємця Зубковича Юрія Володимировича переможцем по об`єкту конкурсу № 27 рейс (маршрут) 07022-07023, назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне-АС "Чайка", 1 об.р. та об`єкту конкурсу № 29 рейс (маршрут) 07014-07015 назва маршруту: Ниговищі-Омит-Рівне АС "Чайка, 1 об.р.;

- визнати протиправними дії та рішення Організатора конкурсу на право здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, що відбувся 30.12.2020 року - Управління в частині допущення до участі в даному конкурсі перевізника - претендента Товариства з обмеженою відповідальністю "Автофортуна 2020" по об`єкту конкурсу № 18 рейс (маршрут) 14458-14459, назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка", 1 об.р., та скасувати рішення конкурсного комітету по перевезенню пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, оформлене протоколом № 5 від 30.12.2020 в частині визначення переможця Товариства з обмеженою відповідальністю "Автофортуна 2020" по об`єкту конкурсу № 18 рейс (маршрут) 14458-14459, назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка", 1 об.р.;

- скасувати наказ Управління від 14.01.2021 № 1 "Про визнання перевізників-переможців конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування" в частині визнання переможців конкурсу по об`єктах конкурсу № 18 рейс (маршрут) 14458-14459, назва маршруту: Зарічне АС - Рівне АС "Чайка", 1 об.р., № 27 рейс (маршрут) 07022-07023, назва маршруту: Ниговищі - Омит - Рівне АС "Чайка", 1 об.р. та № 29 рейс (маршрут) 07014-07015 назва маршруту: Ниговищі - Омит - Рівне АС "Чайка", 1 об. р.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на проведення конкурсу на перевезення пасажирів по вищевказаним об`єктам 18, 27 та 29 з грубим порушенням діючого законодавства про порядок проведення конкурсу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2022 року відкрито провадження у справі № 910/5101/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.07.2022 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів, залучено Фізичну особу-підприємця Зубковича Юрія Володимировича та Товариство з обмеженою відповідальністю "Автофортуна 2020".

До початку призначеного підготовчого засідання 27.07.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання Управління від 25.07.2022 року № 573/0/22, в якому останнє просило суд закрити провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування цього клопотання відповідач-2 посилався на те, що рішення конкурсного комітету, утвореного відповідним органом влади для виконання покладених на останнього повноважень, є управлінським у сфері транспортного обслуговування, а відтак спір у даній справі підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У підготовчому засіданні 27.07.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10.08.2022 року.

До початку призначеного підготовчого засідання 10.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 10.08.2022 року, в якому останній просив суд витребувати в Управління лист відповідача-2 до Національної поліції України щодо перевірки перевізників-претендентів; аудіозапис засідання від 30.12.2020 року обласного комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування Управління; свідоцтво відповідності автобуса параметрам комфортності надані, надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Автофортуна 2020" та Фізичною особою-підприємцем Зубковичем Юрієм Володимировичем до відповідача-2; договір № 1679 від 25.01.2021, укладений між Адміністрацією та третьою особою-2; договір № 1689 від 25.01.2021, укладений між Адміністрацією та третьою особою-1; договір № 1687 від 25.01.2021, укладений між Адміністрацією та третьою особою-1.

Крім того, 10.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Підприємця від 10.08.2022 року про доповнення позовних вимог, в якій позивач доповнив позовні вимоги та додатково просив суд визнати недійсним договір № 1679 від 25.01.2021, укладений між Адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто фортуна 2020", а також визнати недійсними договори № 1689 та 1687 від 25.01.2021, укладені між Адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Зубковичем Юрієм Володимировичем.

У підготовчому засіданні 10.08.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/5101/22 на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 23.08.2022 року. Разом із тим, вирішення клопотання позивача про витребування доказів, прийняття до розгляду заяви Підприємця про доповнення позовних вимог від 10.08.2022 року, а також клопотання Управління про закриття провадження у справі відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року заяву Підприємця про доповнення позовних вимог залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб усунення її недоліків: шляхом подання протягом 5 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху заяви із зазначенням змісту позовних вимог до кожного з відповідачів (з урахуванням суб`єктного складу спірних договорів), викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині визнання правочинів недійсними, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а також правових підстав таких позовних вимог; подання належних доказів направлення іншим учасникам справи заяви про доповнення позовних вимог (а саме описів вкладення у відповідні цінні листи), а також подання доказів доплати судового збору в сумі 7 443,00 грн.

11.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли пояснення позивача від 03.08.2022 року.

22.08.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення Управління від 18.08.2022 року № 628/0/22 проти заяви Підприємця від 10.08.2022 року про доповнення позовних вимог.

У підготовчому засіданні 23.08.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.09.2022 року.

12.09.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача від 12.09.2022 року про відкладення розгляду справи на іншу дату, зважаючи на підготовку ним нового позову в рамках адміністративного судочинства.

У підготовчому засіданні 14.09.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.09.2022 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.09.2022 року, враховуючи не усунення позивачем у встановлений строк зазначених судом недоліків, заяву Підприємця від 10.08.2022 року про доповнення позовних вимог повернуто заявнику.

Розглянувши у підготовчому засіданні 27.09.2022 року клопотання Управління від 25.07.2022 року № 573/0/22 про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про його задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною першою цієї статті (у чинній на час вирішення спору редакції) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець; 17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства; 18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями; 19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій; 20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення.

У статті 3 Господарського кодексу України наведено визначення господарської діяльності, під якою розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Так, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним і Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Має значення також і суб`єктний склад саме сторін правовідносин та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року в справі № 922/4206/19, від 22.01.2020 року в справі № 910/1809/18.

У той час як згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями статей 2, 4 та 19 КАС визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Пункт 16 частини першої статті 4 КАС формулює поняття адміністративного договору як спільного правового акта суб`єктів владних повноважень або правового акта за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має певне розмаїття форм, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону.

Статтею 3 Закону України від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон) установлено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За змістом статті 6 Закону органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до положень статті 7 Закону забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Вказані повноваження обласної державної адміністрації кореспондуються з повноваженнями, зазначеними у пункті 2 статті 20 Закону України від 9 квітня № 586-ХІV "Про місцеві державні адміністрації", який передбачає, що місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.

Частина перша статті 44 Закону вказує, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, з огляду на вказані приписи норм матеріального та процесуального права, слід зазначити, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

Пунктом 1 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року № 1081 (далі - Порядок), передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Відповідно до змісту абзацу 3 пункту 2 Порядку організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс; конкурсний комітет - це постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу.

Отже, наведена норма дає підстави для висновку, що рішення конкурсного комітету, утвореного відповідним органом влади для виконання покладених на останнього повноважень, є управлінським у сфері транспортного обслуговування.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що орган виконавчої влади - це суб`єкт владних повноважень, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів як організатор та контролюючий орган у цій сфері, відповідно й правовідносини, що складаються між організатором та учасниками конкурсу під час його організації та проведення містять ознаки публічно-правових відносин у розумінні КАС, а договір про організацію перевезень, укладений за наслідками проведення такого конкурсу, відповідає ознакам адміністративного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати протиправним рішення конкурсного комітету по перевезенню пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, оформлене протоколом № 5 від 30.12.2020 в частині недопущення його до участі в конкурсі; визнати протиправними дії та рішення Організатора конкурсу на право здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування Адміністрації, що відбувся 30.12.2020 року - Управління в частині допущення до участі в даному конкурсі третіх осіб; а також скасувати наказ Управління від 14.01.2021 № 1 "Про визнання перевізників-переможців конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування" в частині визнання переможців конкурсу по зазначених позивачем об`єктах конкурсу.

Тобто предметом розгляду в цій справі є дії Адміністрації та його Управління як суб`єкта владних повноважень і перевірка результату дій такого органу під час реалізації покладених на нього управлінських функцій, що свідчить про публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року в справі № 903/605/17, від 12.06.2019 року в справі № 910/2175/18, від 23.10.2019 року в справі № 819/781/18.

Отже, з огляду на предмет та зміст позовних вимог, характер правовідносин та суб`єктний склад сторін як учасників таких правовідносин, суд дійшов висновку про те, що розгляд справи № 910/5101/22 слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд також зазначає, що висновки Рівненського окружного адміністративного суду, викладені в ухвалі від 10.11.2021 року в адміністративній справі № 460/8313/21, не спростовують законності закриття провадження у справі № 910/5101/22 господарським судом та необхідності розгляду в порядку адміністративного судочинства спору, який виник між позивачем та відповідачами як публічно-правового.

Аналогічного висновку в подібній правовій ситуації дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2021 року в справі № 908/3512/19.

Отже, провадження у даній справі слід закрити, у зв`язку із тим, що спір у ній не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а належить вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду по суті раніше поданого Підприємцем клопотання від 10.08.2022 року про витребування доказів.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, повертається за ухвалою суду особі, яка його сплатила, за клопотанням цієї особи.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи відсутність клопотання позивача про повернення судового збору, суд наразі не вбачає підстав для його повернення.

Керуючись статтями 1, 4, 20, 185, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/5101/22 на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Мельнику Олександру Миколайовичу, що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

3. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.09.2022 року.

Суддя В.С. Ломака