ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. м.Київ Справа№ 910/15803/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 28.07.2022

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Буркова О.М. (представник);

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.01.2022 (повний текст складено та підписано 27.01.2022)

у справі № 910/15803/21 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 4 238 899,46 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4 283 899,46 грн., з яких 1 350 472,54 грн. штрафу, 1 436 001,69 грн. пені (з урахуванням уточнень позовних вимог), 219 607,00 грн. 3% річних, 38 584,93 грн. інфляційних збитків за порушення договірних зобов`язань згідно договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021 від 25.07.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав що відповідачем порушено умови договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0261-09021 від 25.07.2019 в частині здійснення своєчасної оплати послуг наданих за договором.

Короткий зміст заперечень відповідача проти позову

Відповідач в обґрунтування заперечень на позов вказував про невірне здійснення позивачем розрахунку пені (без врахування ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань») та 3 % річних, з огляду на хибне визначення періоду за який здійснено таке нарахування, надав контррозрахунок відповідних сум. Крім того, зазначав, що у відповідача були відсутні кошти на оплату послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії, з причин чого розрахунок з позивачем був здійснений з порушенням строку. Крім того, відповідач просив зменшити штраф та пеню з посиланням на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" - задоволено частково, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. С. Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (просп. Злуки, 25-В, м. Тернопіль, ) 1 350 472 (один мільйон триста п`ятдесят тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 (один мільйон двісті сімдесят всім тисяч двадцять три) грн. 09 коп. пені, 186 980 (сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 (тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 (сорок дві тисячі вісімсот десять) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (просп. Злуки, 25-В, м. Тернопіль, ) з Державного бюджету України 18 588 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 49 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову мотивовано тим що:

- оскільки відповідач допустив прострочення оплати наданих позивачем послуг, на підставі пункту 4.3. договору, а також з огляду на те, що в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", позивачем в заяві про зменшення позовних вимог нараховано пеню із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, в розмірі 1 436 001,69 грн., починаючи з дати остаточного розрахунку за отриману електроенергію за кожний місяць окремо та штраф у розмірі 1 350 472,54 грн.;

- перевіривши наданий позивачем в заяві про зменшення позовних вимог від 18.01.2022, в частині стягнення пені уточнений розрахунок пені, судом першої інстанції встановлено, що позивачем у порушення п. 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 включено в розрахунковий період нарахування пені день фактичної сплати боргу, з огляду на що, судом здійснено власний розрахунок суми пені яка підлягає до стягнення з відповідача, і за розрахунком суду першої інстанції з відповідача підлягає до стягнення сума пені в розмірі 1 278 023,09 грн.;

- перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу 1 350 472,54 грн., судом першої інстанції встановлено, що такий є арифметично правильним;

- відсутні підстави для зменшення розміру штрафу та пені, оскільки це порушить принцип рівності сторін та об`єктивного очікування сторін на отримання компенсації за порушені зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленим рішенням, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (02.02.2022 згідно поштового трекера на конверті, у якому надіслано апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що правовідносини які виникли між сторонами за вищевказаним договором підлягають спеціальному нормативному врегулюванню, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», ч. 5 ст. 33 якого визначено, що оплата послуг з передачі електричної енергії та послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління - здійснюється за тарифами, які визначаються Регулятором відповідно до затвердженої методики. Тариф на послуги з передачі електричної енергії, зокрема, включає як окрему складову витрати оператора системи передачі, що здійснюються ним у разі покладення на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. Тарифи на послуги з передачі електричної енергії та на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління оприлюднюються оператором системи передачі у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. В свою чергу, витрати оператора системи передачі, що здійснюються ним у разі покладення на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії включені законодавцем до тарифу на послуги з передачі електричної енергії як окрема складова. Абз. 2 ч. 8 ст. 33 Закону закріплено правило у відповідності до якого оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором. На виконання умов договорів про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, станом на дату звернення позивача до суду, відповідач поніс передбачені структурою тарифу витрати повністю. Грошові кошти, що передбачені структурою тарифу у 2019, 2020, 2021, були перераховані постачальникам універсальних послуг у відповідності до вимог чинного законодавства. Встановлення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це передбачено структурою тарифу Законом не передбачено. Так само Законом не передбачено покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі. Використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу - є нецільовим використанням коштів. Отже, скаржник наголошував, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії. Зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором.

Також, скаржник наголошував, що місцевим судом не застосовано до спірних правовідносин ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України за змістом якої особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Саме наявність вини є підставою для відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно відсутність вини виключає можливість застосування відповідальності. За таких умов, оскільки в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, відсутні підстави для застосування до НЕК «Укренерго» відповідальності за невчасну оплату послуг позивача.

Окрім того, скаржник посилався на те, що при розгляді та вирішенні спору суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що не підлягали застосуванню (ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України) і, навпаки, не застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Також, на переконання скаржника, суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, чим фактично порушив ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки не оцінив ні ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, ні наслідки порушення зобов`язання перед позивачем, а також не встановив невідповідність розміру стягуваних штрафу та пені таким наслідкам; не врахував добросовісність поведінки відповідача (відсутність будь-якого ухиляння) та добровільність виконання свого обов`язку, що підтверджує бажання якнайшвидшого усунення відповідачем порушень щодо виконання своїх зобов`язань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 - залишено без руху, протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" має право усунути недоліки, а саме: докази сплати судового збору у розмірі 65 179, 62 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21, яке оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18 квітня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №341/2022 від 17 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, керуючись статтею 3 Конституції України, статтями 10, 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статтями 2, 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022, враховуючи положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", розпоряджень Ради оборони міста Києва, прийнятих відповідно до статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 №1 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" наказано тимчасово до усуненння обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Пунктом 1 Наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 21.02.2022 по 25.02.2022 включно та з 11.04.2022 по 13.05.2022 включно, перебував у відпустці, а суддя з колегії суддів Тищенко О.В. перебувала у відпустці з 14.03.2022 по 12.04.2022, з 18.04.2022 по 29.04.2022, з 02.05.2022 по 27.05.2022 включно, а суддя з колегії суддів Шаптала Є.Ю. перебував у відпустці з 04.04.2022 по 08.04.2022 і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснюється після виходу суддів з відпусток.

23.05.2022 від скаржника (Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго") надійшла заява про усунення недоліків (вх. 09.1-13/6381/22) до якої долучено платіжне доручення №1046 від 02.02.2022 в сумі 62 216, 35 грн. та платіжне доручення №54 від 19.05.2022 в сумі 2 963,27 грн., що становить загальну суму 65 179, 62 грн. за рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21, яке оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

Крім того, разом із заявою про усунення недоліків від скаржника (Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго") надійшло клопотання про поновлення строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яке обґрунтоване тим, що ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 скаржник отримав 22.02.2022, проте у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану в Україні НЕК "Укренерго" зобов`язало всіх працівників працювати дистанційно, а матеріали справ залишились на робочому місці, тому скаржник не мав змоги вчасно усунути недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі №910/15803/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022, розгляд справи призначено ан 28.07.2022, зупинено дію оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 28.07.2022 з`явився представник відповідача (Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго").

Представники позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач") у судове засідання 28.07.2022 не з`явились про розгляд справи повідомлялись засобами електронного зв`язку, які наявні в матеріалах справи, оскільки у Північному апеляційному господарському суді тимчасово припинено фінансування поштової кореспонденції.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 надіслана учасникам справи за офіційними електронними адресами, які наявні в матеріалах справи, у зв`язку із відсутністю фінансування видатків, які передбачені на поштову кореспонденцію у Північному апеляційному господарському суді.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Представник відповідача в удовому засіданні 28.07.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі..

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представників позивача, як і неподання відзиву на апеляційну скаргу - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції., відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 за № 429, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Також згідно Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 ТОВ "Тернопільелектропостач" являється постачальником універсальних послуг на території Тернопільської області.

В свою чергу, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до отриманої ліцензії є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (Постачальник послуг) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (Замовник) укладено договір № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до п. 1.1. Договору, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат Постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із закупівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Замовник сплачує Постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору, вартість та порядок оплати Послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (надалі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що Постачальник послуг зобов`язаний: здійснювати розрахунок вартості Послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість Послуги у Регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку; на запит Замовника надавати розрахунок вартості Послуги, проведений у розрахунковому періоді (Додаток 1 до Договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію Постачальника послуг; повідомляти Замовника про обставини, що зумовлюють проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 Договору; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; надавати послугу.

За умовами п. 3.3 Договору, Замовник зобов`язаний: приймати Послугу, яку надає Постачальник послуг; на запит Постачальника послуг надати достовірну інформацію, яка необхідна для виконання умов цього Договору; повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; у повному обсязі здійснювати оплату вартості Послуги, розрахованої Постачальником послуг та затвердженої Регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (Додаток 2 до цього Договору) протягом 5 днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі; складати та надавати Постачальнику послуг податкову накладну згідно з вимогами чинного законодавства України.

Згідно п. 4.1 Договору, сторони цього Договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до чинного законодавства.

У п. 4.3 Договору визначено, що у разі порушення Замовником зобов`язання щодо строків оплати наданих Послуг, визначених у Порядку, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості Послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості Послуг за прострочення понад 30 днів.

Відповідно до п. 4.5. Договору, усі спори, що виникають з цього Договору, Сторони вирішують шляхом переговорів. У разі неможливості досягти згоди шляхом переговорів Сторона-ініціатор має право звернутися до Регулятора та/або суду.

Пунктом 7.1. Договору визначено, що Договір набирає чинності з 25.07.2019 та діє по 31.12.2020 та додатковою угодою № 2 від 02 вересня 2019 до Договору визначено, що умови цього Договору застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли з 01 липня 2019 року (копія додаткової угоди № 2 додається).

Укладений між сторонами договір, підписано обома його учасниками та скріплений печатками, отже, укладений договір є таким, що породжував для сторін такого договору певні, визначені в договорі обов`язки та створював юридичні наслідки, що узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 с. 11 Цивільного кодексу України. .

Матеріалами справи підтвердується, що належне виконання умов укладеного Договору Постачальник (позивач) послуг передав, а Замовник (відповідач) прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до підписаних між сторонами актів приймання-передачі наданих послуг.

1. Акт № 1/07 від 31.07.2019 року (за період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 20 450 635, 78 грн. без ПДВ (24 540 762, 94 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1883 від 06.09.2019 року, строк оплати до 11.09.2019 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 19.02.2020 року до акта № 1/07 від 31.07.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 20 591 267,39 грн. без ПДВ (24 709 520,87 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 514 від 28.02.2020 року, строк оплати до 04.03.2020 року.

2. Акт № 2/08 від 31.08.2019 року (за період з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 19 389 181, 54 грн. без ПДВ (23 267 017, 85 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 2056 від 03.10.2019 року, строк оплати до 08.10.2019 року.

В подальшому,, Сторони погодили коригуючий акт від 19.02.2020 року до акта № 2/08 від 31.08.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 19 560 256,28 грн. без ПДВ (23 472 307,54 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 514 від 28.02.2020 року, строк оплати до 04.03.2020 року.

3. Акт № 3/09 від 30.09.2019 року (за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 17 380 160, 18 грн. без ПДВ (20 856 192, 22 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 2249 від 24.10.2019 року, строк оплати до 29.10.2019 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 31.03.2020 року до акта № 3/09 від 30.09.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 17 596 072,07 грн. без ПДВ (21 115 286,48 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 904 від 29.04.2020 року, строк оплати до 05.05.2020 року.

4. Акт № 4/10 від 31.10.2019 року (за період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 11 760 306, 95 грн. без ПДВ (14 112 368, 34 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 2484 від 26.11.2019 року, строк оплати до 29.11.2019 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 31.03.2020 року до акта № 4/10 від 31.10.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 12 116 607,05 грн. без ПДВ (14 539 928,46 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 904 від 29.04.2020 року, строк оплати до 05.05.2020 року.

5. Акт № 5/11 від 30.11.2019 року (за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 4 316 747, 17 грн. без ПДВ (5 180 096, 60 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 3158 від 24.12.2019 року, строк оплати до 30.12.2019 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 09.09.2020 року до акта № 5/11 від 30.11.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 2 227 428,26 грн. без ПДВ (5 072 913,91 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1953 від 30.10.2020 року, строк оплати до 04.11.2020 року.

6. Акт № 6/12 від 31.12.2019 року (за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року) на загальну вартість послуг у розмірі 5 252 734, 14 грн. без ПДВ (6 303 280, 97 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 259 від 28.01.2020 року, строк оплати до 31.01.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 09.09.2020 року до акта № 6/12 від 31.12.2019 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 2 389 309,57 грн. без ПДВ (6 467 171,48 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1953 від 30.10.2020 року, строк оплати до 04.11.2020 року.

7. Акт № 7/01 від 31.01.2020 року (за період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 7 463 861, 24 грн. без ПДВ (8 956 633, 49 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 485 від 25.02.2020 року, строк оплати до 28.02.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 7/01 від 31.01.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 7 386 641,31 грн. без ПДВ (8 863 969,57 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

8. Акт № 8/02 від 29.02.2020 року (за період з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 9 692 276, 66 грн. без ПДВ (11 630 731, 99 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 727 від 25.03.2020 року, строк оплати до 30.03.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 8/02 від 29.02.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 9 695 276,37 грн. без ПДВ (11 634 331,64 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

9. Акт № 9/03 від 31.03.2020 року (за період з 01.03.2020 року по 31.03.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 20 387 233, 31 грн. без ПДВ (24 464 679, 97 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 864 від 22.04.2020 року, строк оплати до 27.04.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 9/03 від 31.03.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 19 179 481,37 грн. без ПДВ (24 215 377,64 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

10. Акт № 10/04 від 30.04.2020 року (за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 37 715 876, 74 грн. без ПДВ (45 259 052, 09 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 996 від 27.05.2020 року, строк оплати до 01.06.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 10/04 від 30.04.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 37 710 976,39 грн. без ПДВ (45 253 171,67 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

11. Акт № 11/05 від 31.05.2020 року (за період з 01.05.2020 року по 31.05.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 30 086 048, 02 грн. без ПДВ (36 103 257, 62 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1210 від 24.06.2020 року, строк оплати до 30.06.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 11/05 від 31.05.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 30 237 553,31 грн. без ПДВ (36 285 063, 97 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

12. Акт № 12/06 від 30.06.2020 року (за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 34 148 983, 45 грн. без ПДВ (40 978 780, 14 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1472 від 29.07.2020 року, строк оплати до 03.08.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 22.02.2021 року до акта № 12/06 від 30.06.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 34 213 614,33 грн. без ПДВ (41 056 337, 20 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 763 від 05.05.2021 року, строк оплати до 11.05.2021 року.

13. Акт № 13/07 від 31.07.2020 року (за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 41 348 245, 85 грн. без ПДВ (49 617 895, 02 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1612 від 26.08.2020 року, строк оплати до 31.08.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 09.08.2021 року до акта № 13/07 від 31.07.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 41 355 374,76 грн. без ПДВ (49 626 449, 71 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

14. Акт № 14/08 від 31.08.2020 року (за період з 01.08.2020 року по 31.08.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 45 942 006, 93 грн. без ПДВ (55 130 408, 32 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1741 від 23.09.2020 року, строк оплати до 28.09.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 09.08.2021 року до акта № 14/08 від 31.08.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 45 935 466,98 грн. без ПДВ (55 122 560, 38 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

15. Акт № 15/09 від 30.09.2020 року (за період з 01.09.2020 року по 30.09.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 33 645 235, 27 грн. без ПДВ (40 374 282, 32 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1939 від 21.10.2020 року, строк оплати до 26.10.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 року до акта № 15/09 від 30.09.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 33 653 663,34 грн. без ПДВ (40 384 396, 01 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

16. Акт № 16/10 від 31.10.2020 року (за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 16 816 046, 78 грн. без ПДВ (20 179 256, 14 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 2137 від 20.11.2020 року, строк оплати до 25.11.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 року до акта № 16/10 від 31.10.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону зменшення та становить 16 815 676, 12 грн. без ПДВ (20 178 811, 34 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

17. Акт № 17/11 від 30.11.2020 року (за період з 01.11.2020 року по 30.11.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 9 318 033, 72 грн. без ПДВ (11 181 640, 46 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 2683 від 23.12.2020 року, строк оплати до 29.12.2020 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 року до акта № 17/11 від 30.11.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 9 322 526, 39 грн. без ПДВ (11 187 031, 67 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

18. Акт № 18/12 від 31.12.2020 року (за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року) на загальну вартість послуг у розмірі 3 387 962, 79 грн. без ПДВ (4 065 555, 35 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 76 від 20.01.2021 року, строк оплати до 25.01.2021 року.

В подальшому, Сторони погодили коригуючий акт від 11.08.2021 року до акта № 18/12 від 31.12.2020 року, загальна вартість скоригована в сторону збільшення та становить 3 388 553, 68 грн. без ПДВ (4 066 264, 42 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1524 від 09.09.2021 року, строк оплати до 14.09.2021 року.

19. Акт № 19/01 від 31.01.2021 року (за період з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 8 207 456, 28 грн. без ПДВ (9 848 947, 54 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 268 від 19.02.2021 року, строк оплати до 24.02.2021 року.

20. Акт № 20/02 від 28.02.2021 року (за період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 19 288 651, 29 грн. без ПДВ (23 146 381, 55 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 482 від 22.03.2021 року, строк оплати до 25.03.2021 року.

21. Акт № 21/03 від 31.03.2021 року (за період з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 31 900 806, 29 грн. без ПДВ (38 280 967, 55 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 673 від 21.04.2021 року, строк оплати до 26.04.2021 року.

22. Акт № 22/04 від 30.04.2021 року (за період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 39 828 106, 02 грн. без ПДВ (47 793 727, 22 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 852 від 26.05.2021 року, строк оплати до 31.05.2021 року.

23. Акт № 23/05 від 31.05.2021 року (за період з 01.05.2021 року по 31.05.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 57 299 564, 68 грн. без ПДВ (68 759 477, 62 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1042 від 23.06.2021 року, строк оплати до 29.06.2021 року.

24. Акт № 24/06 від 30.06.2021 року (за період з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року) на загальну вартість послуг у розмірі 57 327 156, 59 грн. без ПДВ (68 792 587, 91 грн. з ПДВ), затверджено постановою НКРЕКП № 1177 від 23.07.2021 року, строк оплати до 28.07.2021 року.

Крім того, про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що відповідачем не виконано своїх зобов`язань за договором № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019 в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим позивачем нараховано на період прострочення оплати 3 % річних, інфляційні, пені, штраф.

Позивач, з метою досудового врегулювання спору. звертався до відповідача з листом - претензією № 7152/08 від 11.01.2020 з вимогою терміново сплатити заборгованість у сумі 16 077 054,12 грн. (без ПДВ), яка виникла за жовтень та листопад 2019 року, згідно умов договору № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019. Проте вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" - задоволено частково, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. С. Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач" (просп. Злуки, 25-В, м. Тернопіль, ) 1 350 472 (один мільйон триста п`ятдесят тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 (один мільйон двісті сімдесят всім тисяч двадцять три) грн. 09 коп. пені, 186 980 (сто вісімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 (тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 (сорок дві тисячі вісімсот десять) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (02.02.2022 згідно поштового трекера на конверті, у якому надіслано апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи за апеляційною скаргою в межах визначеного скаржником апеляційного оскарження.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пункту 55 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.

Частиною 6 зазначеної статті Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств.

Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

З урахуванням вищенаведених приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, зокрема, в силу приписів Закону України "Про ринок електричної енергії", саме на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України, та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Так, постановою НКРЕКП від 26.04.2019 за № 641 затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, Третьою главою якого визначено, що на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк визначений законодавством покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Відповідно до п. 3.2. глави 3 Порядку для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, згідно умов укладеного між сторонами Договору, пунктом 3.1 сторонами погоджено, що постачальник послуг зобов`язаний здійснювати розрахунок вартості Послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість Послуги у Регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку.

Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії ПУП, що надається за розрахунковий місяць, розраховується за формулою, визначеною пунктом 13.1 глави 13 Порядку.

Умовами пункту 13.2 глави 13 Порядку визначено, що протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони.

Відповідно до пункту 13.3 глави 13 Порядку, протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.

За умовами пункту 13.4 глави 13 Порядку, ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

Крім того, відповідно до пункту 13.5 глави 13 Порядку, у разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони корегують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Після підписання ОСП акта корегування ПУП надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження.

За положеннями пункту 3 частини 2 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Пунктом 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що акти приймання - передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та коригування до таких актів підписані сторонами, без зауважень чи претензій, зокрема, зі сторони відповідача, а отже вказані акти є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості (з урахуванням проведених коригувань).

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, які не були спростовані скаржником в апеляційному порядку, про доведеність належними доказами, які наявні у матеріалах справи, порушення відповідачем умов договору № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг за таким договором. Протилежного матеріали справи не містять та відповідачем - не надано ні суду першої інстанції під час розгляду справи, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг на момент розгляду справи настав.

Втім, як підтверджується наявними матеріалами справи та не було спростовано відповідачем, відповідач, у встановлені строки, оплату наданих позивачем послуг належним чином не здійснив, чим порушив зобов`язання з оплати таких, обумовлені як договором, так і припис ст. 526 Цивільного кодексу України, що є підставою в силу ст. ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України для застосування відповідальності, обумовленої договором та законом.

Доводи скаржника про те, оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП як регулятора ринку електричної енергії, і зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог, оскільки пунктом 3.3. Договору чітко узгоджено порядок оплати наданих послуг за відповідними актами, які складаються з урахуванням відповідного розрахунку, які і були підписані сторонами без зауважень і заперечень (з урахуванням подальших коригувань), і які, відповідно, є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем визначеного актами обсягу послуг та їх вартості (з урахуванням проведених коригувань), а отже, є належними доказами виникнення у відповідача чітко обумовленого грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у сумах, узгоджених у вказаних актах, і в обумовлені договором та ст. 530 ЦК України строки.

Тоді як, частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що факт своєчасного та повного надання позивачем послуг за договором № 0261-09021 та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг, підтверджений документально матеріалами справи та не спростований відповідачем розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи скаржника про те, що при розгляді та вирішенні спору суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що не підлягали застосуванню (ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України) і, навпаки, не застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню (ч. 1 ст. 614 ЦК України) - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог, оскільки скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження даного доводу, і який спростовується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема актами приймання - передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та коригування до таких актів підписані сторонами, без зауважень чи претензій, зокрема, зі сторони відповідача.

Також, рішенням суду першої інстанції з заявлених позивачем до стягнення 3 % річних у розмірі 219 607,00 грн та індексу інфляції у розмірі 38 584,93 грн, судом першої інстанції було задоволено 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних та 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат, і суд апеляційної інстанції стосовно задоволених позовних вимог у цій частині погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, оскільки, матеріалами справи документально підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, і щодо здійсненого позивачем розрахунку суми 3 % річних 219 607,00 грн., суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що позивачем такий розрахунок здійснений невірно, з огляду на помилковість включення дати фактичної оплати відповідачем за надані послуги в розрахунковий період прострочення.

Отже, день фактичної сплати суми заборгованості не вірно включений позивачем в період часу на який нараховується інфляційні втрати, 3 % річних та пені.

Так, здійснивши перевірку нарахувань 3 % річних, щодо сум, строків і ставок нарахувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 186 980,21 грн. 3% річних. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат у розмірі 38 584,93 грн. щодо сум, строків і ставок нарахувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Також, рішенням суду першої інстанції з заявлених позивачем до стягнення пені у розмірі 1 436 001,69 грн. та 1 350 472,54 грн. штрафу, судом першої інстанції було задоволено 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, і суд апеляційної інстанції стосовно задоволених позовних вимог у цій частині погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони у Договорі погодили застосування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

Зокрема, пунктом 4.3. Договору, у разі порушення Замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, Замовник сплачує Виконавцю пені розмір 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7 % від зазначеної вартості Послуг за прострочення понад 30 днів.

Проте, згідно статей 1, 3 цього Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати наданих позивачем послуг, на підставі наведених вище норм чинного законодавства, пункту 4.3. договору, а також з огляду на те, що в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", позивачем в заяві про зменшення позовних вимог нараховано пеню із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, в розмірі 1 436 001,69 грн., починаючи з дати остаточного розрахунку за отриману електроенергію за кожний місяць окремо та штраф у розмірі 1 350 472,54 грн.

При цьому, у наведений позивачем у заяві про зменшення позовних вимог від 18.01.2022, включено в розрахунковий період нарахування пені день фактичної сплати боргу, і відповідно, здійснивши перерахунок позовних вимог у цій частині щодо сум, строків і ставок нарахувань, з відповідача підлягає до стягнення сума пені в розмірі 1 278 023,09 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу в сумі 1 350 472,54 грн., судом апеляційної інстанції встановлено що такий є арифметично правильним. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Разом з цим, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 90 %, оскільки відсутня вина відповідача у несвоєчасному виконанні грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, відсутність завдання позивачу будь - яких збитків та добровільне виконання відповідачем своїх зобов`язань. У задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та пені, суд першої інстанції відмовив в оскаржуваному рішенні.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, чим фактично порушив ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки не оцінив ні ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, ні наслідки порушення зобов`язання перед позивачем, а також не встановив невідповідність розміру стягуваних штрафу та пені таким наслідкам; не врахував добросовісність поведінки відповідача (відсутність будь-якого ухиляння) та добровільність виконання свого обов`язку, що підтверджує бажання якнайшвидшого усунення відповідачем порушень щодо виконання своїх зобов`язань - судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Частинами 1 та 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність / невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій - є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності є прямою вимогою закону до договору.

Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною.

З системного аналізу вищевикладеного, оскільки відповідачем не представлено жодних доказів на обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу та пені, а також оскільки судом апеляційної інстанції також не встановлено винятковості даного випадку, виходячи з інтересів сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні заявленого клопотання про зменшення розміру штрафу та пені.

Також, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що відповідне зменшення розміру штрафу та пені порушить принцип рівності сторін та об`єктивного очікування сторін на отримання компенсації за порушені зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи в обгрунтування зменшення розміру пені та штрафу - не є підставами для застосування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України в контексті спірних правовідносин, а також відповідачем до матеріалів справи не подано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України щодо існування причин (об`єктивних обставин), що унеможливили здійснення відповідачем вчасного розрахунку за договором, як і не надано доказів в підтвердження особливого правового статусу відповідача, у порівнянні з іншими учасниками ринку, які б надавали об`єктивно обґрунтовані підстави дял відповідного зменшення пені та штрафу.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення кошти.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 350 472, 54 грн. штрафу, 1 278 023,09 грн. пені, 186 980,21 грн. 3 % річних, 38 584,93 грн. інфляційних втрат. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про часткове задоволенян позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/15803/21 в частині задоволених позовних вимог 1 350 472 грн. 54 коп. штрафу, 1 278 023 грн. 09 коп. пені, 186 980 грн. 21 коп. 3 % річних, 38 584 грн. 93 коп. інфляційних втрат та 42 810 грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 910/15803/21 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 23.09.2022.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала