РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2022Справа № 910/6332/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (вул. Максима Залізняка, буд. 3, м. Київ, 03142; ідентифікаційний код 36038290)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗСМАРКЕТ» (вул. Аляб`єва, буд. 3, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 36924483)

про стягнення 9 960 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

Департамент забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі за текстом - ДЗ Держспецзв`язок, Позивач, Покупець) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗСМАРКЕТ» (далі за текстом ТОВ «ЗСМАРКЕТ», Відповідач, Продавець) про стягнення 9 960 грн штрафу за не поставку товару за договором про закупівлю товару № 37 від 15.04.2022 (далі за текстом Договір).

Позовні вимоги обґрунтовано тією обставиною, що у визначений Договором строк Відповідачем товар не поставлено у зв`язку з чим на підставі пункту 6.4.1. Договору Позивачем розірвано останній та заявлено до стягнення штраф в розмірі 9 960 грн вартість непоставленого товару.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2022 позовну заяву залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів направлення (опис вкладення та фіскальний чек) на адресу Відповідача додатків до позовної заяви №13/14-1130 від 18.07.2022.

29.07.2022 через загальний відділ діловодства до господарського суду міста Києва надійшла заява з доданими доказами направлення (опис вкладення та фіскальний чек) на адресу Відповідача додатків до позовної заяви №13/14-1130 від 18.07.2022.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 01.08.2022 направлялася на адресу Відповідача поштовим повідомленням № 992 та згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана представником Відповідача (за довіреністю) - 11.08.2022.

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 01.08.2022 у справі № 910/6332/22 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

15.08.2022 через канцелярію суду від Відповідача надійшли письмові пояснення, в яких Відповідач зазначає, що на моменту укладання Договору товар був наявний на складі Відповідача, однак з огляду на те, що Позивач не давав вказівки на відвантаження товару такий товар було продано, що відповідно спричини недостачу товару за Договором для належної поставки Позивачу та розірвання Договору з боку Позивача.

Також Відповідач звертає увагу суду на те, що станом на квітень 2022 попит на костюми Л-1, які використовуються для захисту від хімічних і бактеріологічних ушкоджень був надзвичайно високим з огляду на підвищену загрозу використання російською федерацією зброї масового ураження.

З огляду на викладене вище, суд вказує, що враховуючи відсутність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву, надані Відповідачем письмові пояснення не є заявою по суті спору, а відтак носять виключно інформативний характер.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

15.04.2022 ДЗ Держспецзв`язок та ТОВ «ЗСМАРКЕТ» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Продавець на період дії воєнного стану, зобов`язується продати Покупцю, а Покупець зобов`язується придбати костюми захисні Л-1 (далі - Товар) на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пункту 1.2. Договору загальна кількість, номенклатура, асортимент Товару, технічні характеристики, що є предметом закупівлі за цим Договором, визначені у Специфікаціях (Додаток № 1, Додаток № 2), що додаються до Договору і є його невід`ємними частинами.

Покупець здійснює оплату Товару відповідно до умов, визначених цим Договором, за рахунок асигнувань загального фонду, КПКВК 6641010 «Забезпечення функціонування державної системи спеціального зв`язку та захисту інформації» за КЕКВ 2210, відповідно до Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015, код 35110000-8 Протипожежне, рятувальне та захисне обладнання. (пункт 1.3. Договору).

Ціна Договору становить: 99 600 грн, з ПДВ 20 %: 16 600 грн. (пункт 3.1. Договору).

Строк поставки Товару або партії Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з моменту підписання Договору (пункт 5.1. Договору).

Відповідно до пункту 6.4.1. Договору Покупець має право достроково розірвати цей Договір в односторонньому порядку, відповідно до положень частини 3 статті 651 ЦК України, у випадку невиконання або неналежного виконання Продавцем зобов`язань, передбачених цим Договором, повідомивши останнього про припинення дії Договору у письмовій формі за 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 7.3. Договору за порушення строків виконання зобов`язання з Продавця стягується пеня в розмірі 0,1 відсотка вартості Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від вказаної вартості товару.

Відповідно до пункту 10.1. Договору останній набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2022.

Пунктом 10.2. Договору закріплено, що дію Договору може бути припинено достроково за взаємною згодою Сторін або розірвано в односторонньому порядку у передбачених даним Договором випадках.

Як вбачається з доводів Позивача, у визначений Договором строк Відповідачем не поставлено товар за Договором, причини порушення договірного зобов`язання та строки поставки товару Позивачу не повідомлено.

Позивачем до матеріалів справи надано повідомленням про дострокове розірвання договору № 13/01-442 від 01.06.2022, в якому Покупець зазначив, що у разі відсутності поставки товару за Договором у строк до 10.06.2022, Договір на підставі пункту 6.4.1. буде розірвано, а до Продавця застосовані штрафні санкції.

Докази направлення повідомленням про дострокове розірвання договору № 13/01-442 від 01.06.2022 містяться в матеріалах справи, а Відповідачем не надано до суду заперечень щодо неотримання такого повідомлення.

У зв`язку із не поставкою товару за Договором у строк до 10.06.2022 Позивачем на адресу Відповідача направлялася претензія № 1 від 11.06.2022 № 13/01-568, згідно з якою Позивачем нараховано Відповідачу штраф на підставі пункту 7.6. Договору в розмірі 10 % від ціни товару, що відповідно становить 9 960 грн.

Докази направлення претензії № 1 від 11.06.2022 № 13/01-568 містяться в матеріалах, а Відповідачем не спростовується факт її отримання.

Також судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази поставки товару Відповідачем або ж сплати штрафу за не поставку товару за Договором.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, пунктом 5.1. Договору сторонами погоджено строк поставки товару 30 календарних днів з моменту підписання Договору.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази звернення Відповідача до Позивача щодо неможливості здійснити поставку товару у визначені строки та наміри внести зміни до умов такого Договору.

При цьому суд зазначає, що правовідносини Відповідача з його контрагентами не впливають на зобов`язання Відповідача за даним Договором.

Однак, у визначений пунктом 5.1. Договору строк Відповідачем поставку товару не здійснено, що відповідно призвело до одностороннього розірвання договору, починаючи з 11.06.2022.

Дані обставини не заперечуються Відповідачем та є належним чином встановленою обставиною.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (стаття 549 ЦК України).

З огляду на викладене, враховуючи невиконання Відповідачем зобов`язань за Договором в частині здійснення поставки у визначені сторонами строки, останнім порушено умови такого Договору у зв`язку з цим Позивачем правомірно нараховано суму штрафу на підставі пункту 7.6. в розмірі 9 960 грн, який за перерахунком суду є арифметично вірним.

При цьому суд звертає увагу суду, що Відповідачем не надано належним та допустимих доказів того, що невиконання зобов`язань за Договором зумовлено обставинами непереборної сили.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини та порушення Відповідачем договірного зобов`язання, з огляду на відсутність доказів Відповідача та не спростування заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає штраф в розмірі 9 960 грн. за не поставку товару.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗСМАРКЕТ» (вул. Аляб`єва, буд. 3, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 36924483) на користь Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (вул. Максима Залізняка, буд. 3, м. Київ, 03142; ідентифікаційний код 36038290) штраф в розмірі 9 960 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. та судовий збір 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 30.09.2022

Суддя Антон ПУКАС