ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2022 Справа № 914/4064/21(305/1459/21)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Кучинської О.Д.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , с. Біла Церква Тячівського району Закарпатської області
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, м. Львів
до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Пустовалової Віри Олегівни, м. Львів
про: захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення 556 578 грн. 12 коп. заборгованості, та по 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди з кожного відповідача
у межах справи № 914/4064/21
за заявою: Фізичної особи-підприємця Когута Олега Степановича, м. Львів
від позивача: не з`явився
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився
Історія розгляду справи.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2021 р. у справі №305/1459/21 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.09.2021 р. Розгляд справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався, про що відображено в протоколі судового засідання та довідках.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.01.2022 р. закрито підготовче засідання у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів та Фізичної особи-підприємця Пустовалової Віри Олегівни про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення матеріальної і моральної шкоди; призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2022 р. цивільну справу №305/1459/21 провадження по справі №2/305/127/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів, Фізичної особи-підприємця Пустовалової Віри Олегівни про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення матеріальної і моральної шкоди надіслано Господарському суду Львівської області, для розгляду спору по суті в межах справи №914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 24.05.2022 врахувавши неявку в судове засідання усіх учасників провадження у справі та те, що станом на дату підготовчого засідання в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача-2 про прийняття справи до розгляду та призначення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 21.06.2022 р.
Ухвалою суду від 21.06.2022, врахувавши неявку в судове засідання усіх учасників провадження у справі та клопотання відповідача-2 про перенесення судового засідання на іншу дату, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 19.07.2022 р.
Ухвалою суду від 19.07.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20.09.2022 р.
В судове засідання 20.09.2022 р. ніхто з учасників справи не з`явився, причин неявки не повідомив (ухвалу суду від 19.07.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20.09.2022 р., була надіслана 21.07.2022 на електронні адреси сторін, які зазначені у позовній заяві, відзивах, заявах, клопотаннях, що підтверджується роздруківкою з офіційної електронної адреси суду).
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши, що позивачам, відповідачу та третій особі у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, взявши до уваги встановлені Господарським процесуальним кодексом України строки розгляду справи, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.
Позиція відповідача-1:
Відповідач-1 у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.04.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав, в жодне із судових засідань, призначених господарським судом, не з`явився.
Щодо моральної шкоди то відповідач-1 зазначив, що в позовній заяві позивач не вказав на характер страждань, які він поніс, не зазначив негативних наслідків, яких він зазнав. Відтак відповідач-1 просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Позиція відповідача-2:
Відповідач-2 у строк, визначений ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.04.2022 р., відзиву на позовну заяву суду не надав, в жодне із судових засідань, призначених господарським судом, не з`явився.
У відзиві на позовну заяву (який відповідач-2 подавав до Рахівського районного суду Закарпатської області, том-1, а.с. 194-201) зазначено, що ФОП Пустовалова В.О. діяла на підставі агентського договору від імені та за дорученням ТзОВ Музенідіс Тревел Львів та що свої зобов`язання за договором на туристичне обслуговування, укладеним з позивачем, виконала повністю. Звернула увагу, що інакше ваучер на бронювання готелю, страховка без повної оплати послуг туроператором, не був би наданий, та що туристична поїздка, яку мав надавати саме туроператор ТзОВ Музенідіс Тревел Львів, не відбулася через запровадження карантинних заходів. Відповідач-2, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 28.03.2018 р. у справі №643/6064/15-ц, від 13.03.2019 у справі №750/9028/15-ц, вважає, що оскільки стороною договору про надання туристичних послуг є ТзОВ Музенідіс Тревел Львів , тому воно і є належним відповідачем у справі, а не ФОП Пустовалова В.О., та просить у задоволенні позову що стосується відповідача-2 відмовити за безпідставністю.
Позиція суду щодо підсудності даного спору господарському суду:
Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, Господарським судом Львівської області розглядається справа № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
Ухвалою суду від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гаврилюка Олександра Романовича.
Ухвалою суду від 05.04.2022 р. визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 057 107 грн. 87 коп., що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів.
На даний час у справі № 914/4064/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів триває процедура розпорядження майном.
Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.
Натомість відповідач-1 листом №220 від 14.07.2021 р., повідомив, що ТзОВ Музенідіс Тревел Львів здійснює посередницьку (представницьку) діяльність із надання туристичного продукту від імені та в інтересах Туристичної компанії Mouzenidis Travel А.Е. (Грецька Республіка), якому і були перераховані отримані кошти, тому обов`язок повернути кошти виникає у нерезидента.
Згідно зі ст. 5 Закону України Про туризм, суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є:
туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;
туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.
Частинами 1 ,2 ст. 20 Закону України Про туризм встановлено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно з ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм, туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо:невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь;невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.
Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.
Верховний Суд України у постанові від 03 липня 2013 року у справі №6-42цс13 зробив правовий висновок про те, що за частинами першою, другою, десятою статті 20, частиною другою статті 30, частинами першою, другою статті 32, частиною першою статті 33 Закону України Про туризм від 15 вересня 1995 року №324/95-ВР (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частиною четвертою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів від 12 травня 1991 року №1023-XII, статей 610, 611, частиною п`ятою статті 653, частиною першою статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ "Музенідіс Тревел Львів" здійснює свою діяльність як туристичний оператор (79.12).
Згідно з ч. 11 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор зобов`язаний, у разі неможливості надати туристичного продукту, відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Частиною 9 ст. 20 Закону України Про туризм визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України Про туризм туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Верховний Суд у постанові від 30.08.2021 р. у справі №559/1604/18, дійшов висновку, що до правовідносин про надання туристичних послуг слід застосовувати розмір пені, передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України Про захист прав споживачів.
Водночас розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 551 ЦК України).
Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягає задоволенню частково в розмірі 46 732,40 грн. В стягненні решти частини пені суд відмовляє.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 25 Закону України Про туризм встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Судом встановлено, що з вини відповідача позивач разом з родиною була позбавлена відпочинку, що був запланований ними спочатку на липень 2020 рік, а в подальшому був перенесений на червень 2021 рік, який при цьому було замовлено ще в січні 2020 р., тобто відпочинок планувався задовго до дати туру, тому суд вважає доведеним факт спричинення позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, а визначену позивачем суму моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. співмірною глибині душевних переживань, їх тривалості, можливості відновлення. Відтак в цій частині позовна вимога підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., то як встановлено судом та вже вище зазначено Фізична особа-підприємець Пустовалова Віра Олегівна не являється належним відповідачем у даному спорі, оскільки, як турагент, не може нести відповідальність за невиконання договору про надання туристичних послуг туроператором, відтак, як наслідок не може нести відповідальність і в частині заявленої моральної шкоди.
Таким чином в частині позовних вимог заявлених до відповідача-2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. суд відмовляє.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
За змістом ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Оскільки позивач від сплати судового збору у розглядуваній справі звільний, судовий збір в розмірі 4 540,00 грн. (2 270,00 грн. - за майнову вимогу та 2 270,00 грн. за немайнову вимогу про розірвання договору) покладається на відповідача-1 та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України.
Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129, п. 3 ч. 1 ст. 231, 236-241, 327 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
4. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Музенідіс Тревел Львів - відмовити.
5. В частині позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Пустовалової Віри Олегівни на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди відмовити.
7. Накази, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 28.09.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.