РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2022Справа № 910/4923/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ВС-ТРАНС"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС"

про стягнення 211002,91 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ВС-ТРАНС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення 211002,91 грн., з яких: 172793,12 грн - сума страхового відшкодування, 18240,31 грн - пеня, 19969,48 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника №FO-01173225 від 06.10.2021.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 дану позовну заяву залишено без руху.

13.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 29.06.2022.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.07.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/4923/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

10.08.2022 відповідачем подано до суду відзив на позов.

31.08.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

05.09.2022 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що належним чином виконував умови договору № FO-01173225 від 06.10.2021 та у повному обсязі сплатив страховий платіж.

У зв`язку із настанням страхової події, позивач 08.11.2021 звернувся до відповідача із заявою про настання події за договором добровільного страхування відповідальності перевізника.

Однак, відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування (лист-повідомлення №07944/5122 від 25.05.2022) та як наслідок позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" страхового відшкодування у сумі 172793,12 грн, а також нарахованих, у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання за договором добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-01173225 від 06.10.2021, пені у сумі 18240,31 грн (період нарахування з 29.11.2021 по 07.06.2022) та інфляційних втрат у сумі 19969,48 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на такі обставини:

Позивачем не було дотримано п.21.1. договору страхування та не погоджено із відповідачем, що у зобов`язанні перевізником визначається ТОВ "Рабен Україна", а відтак, у відповідності до п.21.5 договору страхування, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування.

На вимогу відповідача позивачем не були надані документи на підтвердження майнового інтересу потерпілих на пошкоджений вантаж та підтвердження ціни, за якими закуповували вантаж потерпілі сторони.

Вимога (претензія) ТОВ "Рабен Україна" від 15.12.2021 направлена позивачу, не є доказом сплати збитків.

Відповідачем не надано документів, що підтверджують скоєння ДТП 08 листопада 2021 року, у той час, як згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказана ДТП сталася на 151 км + 457 м автодороги "Київ Чоп", поблизу с. Березівка Житомирського району 7 листопада 2021 року о 9 год. 55 хв.

Мотиви позивача про настання страхового випадку 08.11.2021 не підтверджені рішенням суду, згідно якого встановлено настання відповідальності позивача, як перевізника, а страховик не надавав попередню згоду на визнання претензії потерпілих (третіх) осіб.

На підставі вищевикладеного, оскільки позивач не надав страховику документи передбачені договором страхування, відповідач зазначає, що керуючись пунктом 20.8 договору страхування, п.5 ч.1 ст.991 ЦК України, п.5 ч.1 ст.26 Закону України "Про страхування" відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, що свідчить про відсутність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

06 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ВС-ТРАНС" (позивач, страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (відповідач, страховик) було укладено договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-01173225 (надалі - договір страхування)

Згідно ст.1 договору страхування предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди життю та/або здоров`ю фізичної особи або її майну, а також шкоди, заподіяної майну юридичної особи, під час здійснення автоперевезень відповідно до положень Конвенції про Договір Міжнародного перевезення вантажів, включаючи протоколи до Конвенції 1978р. та транспортного законодавства тієї держави на території якої сталася подія, що призвела до страхового випадку.

У відповідності до ст.3 договору страхування страхова сума становить 280 000,00 грн.

Загальний страховий платіж становив 1036 євро за 7 тягачів позивача, зазначених у додатку №1 до договору.

Відповідно до п.3.3. договору страхування страховим ризиком, що є застрахованим по страховому випадку зазначеному у договорі під літерою "А" є - відповідальність за втрату або пошкодження вантажу; субліміт страхового відшкодування у цьому разі становить 210 000,00 євро.

У відповідності до п.19.8.2. договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 20 робочих днів з дня отримання усіх необхідних документів.

Відповідно до укладеного між ТОВ "Рабен Україна" та ТОВ "Альфа ВС Транс" договору оренди транспортних засобів № 22812017 від 09.10.2017 та акту приймання-передачі транспортного засобу від 05.10.2018, у позивача в користуванні з 05.06.2018 перебуває напівпричіп "Schmitz SKO24L" державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також між ТОВ "Рабен Україна" (експедитором) та ТОВ "Альфа ВС Транс" (перевізником) укладений договір транспортного перевезення № КД 104 від 01.11.2019, відповідно до умов якого експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів, в тому числі, у зворотній тарі автомобільним транспортом по території України.

Згідно із наданої позивачем у матеріали справи товарно-транспортної накладної №01tr/13013 від 05.11.2021, транспортним засобом "Renault Magnum" державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом "Schmitz SKO24L" державний номерний знак НОМЕР_1 було здійснено перевезення вантажу по території України (маршрут - Велика Димерка - Свалява, вантажовідправник ТОВ "Рабен Україна").

10.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання події за договором добровільного страхування відповідальності перевізника.

Відповідно до наданої позивачем у матеріали справи заяви про настання події за договором добровільного страхування відповідальності перевізника, 08.11.2021 на об`їзній дорозі м. Житомира відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Renault Magnum" державний номерний знак НОМЕР_2 . У заяві зазначено, що під час перевезення вантажу по маршруту В. Димирка-Свалява, на об`їзній дорозі м. Житомира, водій транспортного засобу "Renault Magnum" державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався бокового інтервалу, скоїв наїзд на перешкоду, після чого автомобіль "Renault Magnum" державний номерний знак НОМЕР_2 з`їхав у кювет.

Судом встановлено, що згідно із відомостями у Єдиному державному реєстрі судових рішень постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року у справі №278/3806/21 встановлено, що 7 листопада 2021 року о 9 год. 55 хв. на 151 км + 457 м автодороги "Київ - Чоп", поблизу с. Березівка Житомирського району та області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Renault Magnum", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", з напівпричіпом марки "Schmitz", в порушення пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на колесовідбійник та бетонні тумби. У результаті ДТП транспортний засіб механічно пошкоджено.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідь на заяву позивача, відповідач листом - повідомленням № 00272/0122 від 01.02.2022 просив надати по страховому випадку необхідні документи, а саме: договори транспортно-експедиційного обслуговування та заявки на разове перевезення до цих договорів; договір транспортного перевезення та заявку на разове перевезення до нього між ТОВ "Рабен Україна" (експедитором) та ТОВ "Альфа ВС Транс" (перевізником); документи від потерпілих сторін стосовно підтвердження свого майнового інтересу (якщо пошкоджений вантаж закуповувався в Україні - рахунки, видаткові та податкові накладні від продавців, платіжки про оплату по рахункам від покупців; якщо пошкоджений вантаж закуповувався за кордоном, необхідно надати: інвойси та митні декларації з відміткою працівників митниці України); витяг з трудової книжки водія або договір, що підтверджує стосунки водія з перевізником; договір оренди причепа, який був задіяний в перевезенні, між власником причепа і перевізником, а також свідоцтво про державну реєстрацію цього причепа; пояснювальну записку водія страхувальника про обставини події; довідку дорожньої поліції про дорожньо-транспортну пригоду (Форма 2); договір страхування відповідальності експедитора (ТОВ "Рабен Україна"); платіжні доручення від експедитора (ТОВ "Рабен Україна") про оплату ним претензій, отриманих від потерпілих сторін (документи необхідні для підтвердження права експедитора вимагати від перевізника, як винуватця пошкодження вантажу, відшкодування заподіяних збитків).

У листі-повідомленні №07944/5122 від 25.05.2022 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Відмова у виплаті страхового відшкодування мотивована недотримання страхувальником п.21.1. договору та ненаданням позивачем документів на підтвердження майнового інтересу на пошкоджений вантаж потерпілих сторін (ТОВ "Прайм-П", ТОВ "Сольексім-Прайм", ТОВ "Нагода-Трейд", ТОВ "Сімба Тойз Україна", ТОВ "Фарби Колорит", ФОП Білан А.О.), а саме: рахунки, видаткові та податкові накладні від продавців, платіжки про оплату по рахункам від покупців (якщо пошкоджений вантаж закуповувався в Україні); інвойси та митні декларації на ввезений вантаж з відміткою працівників митниці України (якщо пошкоджений вантаж закуповувався за кордоном).

Експедитор (ТОВ "Рабен Україна") звернувся до позивача із претензію №12/11/2021 від 15.12.2021, у якій вимагав здійснити cплату збитків у сумі 172793,12 грн, завданих внаслідок пошкодження вантажу в ДТП. До вказаної претензії ТОВ "Рабен Україна" надано претензію ТОВ "Сімба Тойз" №172 від 30.11.2021 на суму 33176,82 грн; претензії ТОВ "Фарби колорит" №222/1 від 15.11.2021 на суму 20613,78 грн; №222/2 від 15.11.2021 на суму 27614,43 грн; №222/3 від 15.11.2021 на суму 52268,53 грн; претензію ФОП Білан А.О. №26.11.21 від 26.11.2021 на суму 28285,00 грн; претензію ТОВ "Нагода Трейд" №12/11-1 від 12.11.2021 на суму 5040,00 грн; претензію ТОВ "Прайм П" від 15.12.2021 на суму 5794,56 грн.

Посилаючись на безпідставність відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" страхового відшкодування у сумі 172793,12 грн, а також нарахованих, у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання за договором добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-01173225 від 06.10.2021, пені у сумі 18240,31 грн (період нарахування з 29.11.2021 по 07.06.2022) та 19969,48 грн - інфляційних втрат ( період нарахування грудень 2021 року - квітень 2022 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.8 Закону "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За умовами договору № FO-01173225 добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника від 06.10.2021 страховим випадком за договором є настання відповідальності страхувальника внаслідок страхових ризиків, що визнана рішенням суду або страхувальником у добровільному порядку за умови, якщо страховик письмово надав свою попередню згоду на визнання вимог (претензій) третіх осіб (п.12.1.).

За умовами договору страховим ризиком може бути "відповідальність за втрату або пошкодження вантажу" - відповідальність страхувальника за повну або часткову втрату або загибель, викрадення, пошкодження вантажу застрахована в період з моменту прийняття вантажу до перевезення і до видачі його одержувачу, тільки у відношенні відповідальності, що виникає за умовами: а) транспортного законодавства або Конвенції КДПВ-CMR, що застосовується до страхувальника в обов`язковому порядку; б) якщо законодавство, що застосовується до перевезення містить положення, згідно із яким відповідальність страхувальника може збільшитися у випадку оголошення вартості вантажу або за згодою страхувальника з власником вантажу, то таке збільшення відповідальності може бути застраховане шляхом укладення додаткового договору до цього договору та за мови сплати додаткової страхової премії.

У пункті 11.5 договору визначено, що дорожньо-транспортною пригодою є подія, що сталася під час руху транспортного засобу з вантажем, відповідальність перевізника якого застрахована за цим договором та внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Частиною 1 статті 991 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.26 Закону "Про страхування" передбачені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, а саме, у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Перелік таких випадків не є виключним, оскільки, як передбачено ч.2 ст.991 та ч.2 ст.26 Закону "Про страхування", договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Враховуючи вище наведене, дослідивши умови договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника, оцінивши доводи позивача та відповідача та надані сторонами у матеріли справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування, виходячи із такого.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

У розділі 21 договору страхування містяться особливі умови та застереження. Згідно із п.21.1 договору страхування відповідальності страхувальника поширюється винятково на перевезення, які здійснюються транспортними засобами, які є власністю або орендуються страхувальником, з урахуванням п.5 договору. При цьому в товарно-транспортній накладній (CMR або ТТН) перевізником повинен бути зазначений страхувальник.

У той же час, у товарно-транспортних накладних (додані позивачем до позову) №69200 від 05.11.2021, №19290 від 05.11.2021, №15580 від 05.11.2021, №91150 від 05.11.2021, №05960 від 05.11.2021, №62600 від 06.11.2021 на перевезення вантажу від місць завантаження у власників (ТОВ "Прайм-П", ТОВ "Сольексім-Прайм", ТОВ "Нагода-Трейд", ТОВ "Сімба Тойз Україна", ТОВ "Фарби Колорит", ФОП Білан А.О.), зазначено автомобільним перевізником ТОВ "Рабен Україна".

Як зазначалося судом вище, згідно із наданої позивачем у матеріали справи товарно-транспортної накладної №01tr/13013 від 05.11.2021, транспортним засобом "Renault Magnum" державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом "Schmitz SKO24L" державний номерний знак НОМЕР_1 було здійснено перевезення вантажу по території України (маршрут - Велика Димерка - Свалява, вантажовідправник ТОВ "Рабен Україна").

При цьому, у наданій позивачем у матеріали справи товарно-транспортній накладній №01tr/13013, в якій зазначено перевізником ТОВ "Рабен Україна" через ТОВ "АЛЬФА ВС-ТРАНС", відсутні відомості та підписи відповідальних осіб, що здавали та приймали вантаж у місці завантаження; від вантажоодержувача ТТН складена 10.11.2021 одноособово зав.складом Турениця Ю.І. (після здійснення перевезення та після пошкодження вантажу). Виходячи із наведеного, товарно-транспортна накладна №01tr/13013 не підтверджує, що ТОВ "АЛЬФА ВС-ТРАНС" як перевізником було прийнято до перевезення вантаж вказаний у товарно-транспортній накладній за вище зазначеним маршрутом.

Водночас, матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів того, що ТОВ "АЛЬФА ВС-ТРАНС" погоджено із відповідачем зазначення у товарно-транспортних накладних автомобільним перевізником ТОВ "Рабен Україна".

У відповідності до п.12.5. договору страхування недотримання страхувальником умов пунктів 21.1.-21.4. договору страхування без письмового погодження зі страховиком дає право страховику зменшити суму відшкодування або відхилити вимогу страхувальника щодо відшкодування.

Як зазначено вище, у відповідності ч.2 ст.991 та ч.2 ст.26 Закону "Про страхування", договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Отже, при укладенні договору добровільного страхування страховиком та страхувальником було досягнуто згоди щодо розширення переліку підстав за яких страховик може відмовити у здійсненні страхових виплат

Оскільки позивач не дотримався умов пункту 21.1. договору страхування та не погоджував із відповідачем, що перевізником визначається ТОВ "Рабен Україна", то дії відповідача щодо відмови у здійсненні страхової виплати відповідають положенням п.21.5 договору страхування та узгоджуються з положеннями частини другої статті 991 ЦК України, статті 26 Закону України "Про страхування".

З приводу посилань позивача у відповіді на відзив на нікчемність пунктів 21.1, 21.5 договору страхування на підставі ч.1 ст.207 ГК України, суд зазначає, що стаття 207 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач виключена на підставі Закону України № 2275-VIII від 06.02.2018, який набрав чинності 17.06.2018, а відтак, посилання позивача на наведену норму є безпідставним.

Щодо тверджень позивача про те, що пункт 21.1. договору добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-01173225, у частині якою зазначено, що у товарно-транспортній накладній перевізником повинен бути зазначений страхувальник (позивач), суперечить ст.203, 980, 991 Цивільного кодексу України та ст.26 Закону України "Про страхування", то суд зазначає таке.

Згідно із ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються згідно вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За змістом ч.4 ст.16 Закону України "Про страхування" причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, є обов`язковими (суттєвими) умовами договору страхування.

У відповідності до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За приписами п.3 ч. 1 ст.3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 991 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування" договором страхування також можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснення страхової виплати.

У статті 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Пункти 21.1., 21.5. договору страхування у судовому порядку не оскаржувалися та не визнавалися недійсними.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Поряд з цим, позивач, діючи на власний розсуд обрав страховика та умови добровільного страхування, уклав договір добровільного страхування відповідальності автомобільного перевізника № FO-01173225 від 06.10.2021 без жодних зауважень та застережень, тобто погодився з його умовами, зокрема: з пунктом п.21.1 договору страхування, яким встановлено, що в товарно-транспортній накладній (CMR або ТТН) перевізником повинен бути зазначений страхувальник; з пунктом п.21.5 договору страхування, яким встановлено, що недотримання страхувальником умов пункту 21.1 договору страхування без письмового погодження зі страховиком дає право страховику відхилити вимогу страхувальника щодо відшкодування.

Суд зазначає, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Враховуючи вище наведене, суд відхиляє як необґрунтовані доводи позивача, що п.21.1 договору страхування суперечить ст.203, 980, 991 Цивільного кодексу України та ст.26 Закону України "Про страхування".

Як встановлено судом вище, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач посилався на ненадання позивачем документів на підтвердження майнового інтересу на пошкоджений вантаж потерпілих сторін (ТОВ "Прайм-П", ТОВ "Сольексім-Прайм", ТОВ "Нагода-Трейд", ТОВ "Сімба Тойз Україна", ТОВ "Фарби Колорит", ФОП Білан А.О.), а саме: рахунків, видаткових та податкових накладні від продавців, платіжок про оплату по рахункам від покупців (якщо пошкоджений вантаж закуповувався в Україні); інвойсів та митних декларацій на ввезений вантаж з відміткою працівників митниці України (якщо пошкоджений вантаж закуповувався за кордоном).

Відповідно до п.18.1. договору для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен надати страховику документи, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків: заява про настання страхової події та заява на виплату страхового відшкодування; договір страхування; договір перевезення; заявка на перевезення; транспортні накладні або інші документи з позначками (відмітками) вантажоотримувача або його уповноваженого представника та/або митних органів про недостачу або пошкодження вантажу; документи на вантаж (інвойси/рахунки-фактури, товарні накладні, пакувальні листи, митні декларації); акт огляду вантажу (аварійні сертифікати), акти експертизи, що складені незалежними спеціалізованим організаціями згідно з законодавством, практикою або звичаями країни місця пригоди, або акт огляду вантажу щодо визначення недостачі або оцінки його пошкоджень; дорожній лист; документ, що підтверджує оплату фрахту; претензію третьої особи з доданими до претензії документами від особи, яка зазначала шкоди від страхувальника, під час здійснення ним перевезення; копії листування з заявником претензії; рішення суду, яке набрало законної сили та зобов`язує страхувальника відшкодувати шкоду заподіяну майну, життю або здоров`ю третіх осіб, якщо справа розглядалася в суді; пояснювальна записка страхувальника про обставини події (пояснювальна записка водія страхувальника); лист контрольних перевірок температури вантажів; документи, оформлені компетентними органами країни, де стався випадок, які підтверджують факт події та винних осіб, зокрема: схема події, відомості про учасників, постанова по адміністративній справі (при ДТП).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ч.1 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із матеріалів справи, відповідач листом - повідомленням № 00272/0122 від 01.02.2022 просив надати по страховому випадку документи від потерпілих сторін стосовно підтвердження свого майнового інтересу (якщо пошкоджений вантаж закуповувався в Україні - рахунки, видаткові та податкові накладні від продавців, платіжки про оплату по рахункам від покупців; якщо пошкоджений вантаж закуповувався за кордоном, необхідно надати: інвойси та митні декларації з відміткою працівників митниці України).

Однак, позивач зазначених вище документів позивачу не надав.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем на підтвердження майнового інтересу потерпілих на пошкоджений вантаж та підтвердження ціни, за якими закуповували вантаж потерпілі сторони, обґрунтованими є доводи відповідача, що ненадання зазначених документів створило страховику перешкоди для встановлення факту настання страхового випадку та розміру збитків.

Поряд з цим, у відповідності до п.19.1. договору страхування здійснюється страховиком за принципами відшкодування, що означає, що страховик здійснить виплату страхового відшкодування згідно з умовами цього договору лише після того, як страхувальник поніс збиток, тобто оплатив пред`явлену до нього претензію, якщо інше не буде узгоджено сторонами в письмовій формі.

Доказів сплати збитків у сумі 172793,12 грн, заявлених ТОВ "Рабен Україна" у претензії від 15.12.2021, позивач у матеріали справи не надав.

Враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження відшкодування позивачем будь-яких збитків за наслідками вказаного перевезення та оскільки між сторонами не узгоджено в письмовій формі інших умов відшкодування за пред`явленою претензією, ніж передбачені п.19.1 договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати позивачу заявленої суми страхового відшкодування за договором страхування.

Враховуючи наведене, розмір заподіяних збитків та суми страхового відшкодування не підтверджені належними та допустимими доказами, що узгоджується із п.19.1. договору страхування, у якому передбачено, що страховик здійснює виплату страхового відшкодування згідно з умовами цього договору лише після того, як страхувальник поніс збиток.

Окрім того, судом враховано, що згідно пункту 12.1 договору страхування страховим випадком за договором є настання відповідальності страхувальника внаслідок страхових ризиків, що визнана рішенням суду або страхувальником у добровільному порядку за умови, якщо страховик письмово надав свою попередню згоду на визнання вимог (претензій) третіх осіб. У той же час, доводи позивача про настання страхового випадку 08.11.2021 не підтверджені рішенням суду, згідно якого встановлено настання відповідальності позивача, як перевізника за пошкодження вантажу в період з моменту прийняття вантажу до перевезення і до видачі його одержувачу, а страховик не надавав попередню згоду на визнання претензії потерпілих (третіх) осіб.

З приводу посилань позивача на правові позиції наведені у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №910/922/18, від 21.12.2021 у справі №910/133/21, згідно із якими "коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку; при цьому закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником", суд зазначає, що у наведених справах спірні відносини є відмінними, ніж у справі №910/4923/22, оскільки у справах №910/922/18 та №910/133/21 договором страхування не визначалося, що у товарно-транспортних накладних перевізником повинен бути зазначений страхувальник та не встановлювалося здійснення виплати страховиком лише після того, як страхувальник поніс збиток.

Водночас, посилання відповідача на те, що документи, що підтверджують скоєння 08 листопада 2021 року дорожньо-транспортної пригоди позивачем у матеріали справи не надано, суд вважає необґрунтованими, оскільки постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року у справі №278/3806/21 встановлено порушення водієм автомобіля марки "Renault Magnum", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", ОСОБА_1 , п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Виходячи з встановлених судом обставин, що свідчать про недотримання позивачем п.21.1 договору, відсутність доказів узгодження з відповідачем перевізника - ТОВ "Рабен Україна", з огляду на не підтвердження належними доказами розміру збитків при перевезенні, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 172793,00 грн страхового відшкодування є необґрунтованою.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 172793,00 грн страхового відшкодування.

Оскільки позовні вимоги про стягнення пені у сумі 18240,31 грн та інфляційних втрат у сумі 19969,48 грн мають похідний характер від вимоги про стягнення страхового відшкодування у розмірі 172793,00 грн, у задоволенні якої судом відмовлено, суд дійшов висновку також про відсутність правових підстав для задоволення вказаних похідних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 28.09.2022.

Суддя С.О. Турчин