ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.09.2022 Справа № 914/1596/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали

заяви (вх.№3013/22 від 20.09.2022р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоеталон"

про забезпечення позову

у справі №914/1596/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоеталон"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроль Трейд Компані"

про стягнення 993690,82 грн.

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа 914/1596/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоеталон" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроль Трейд Компані" про стягнення 993690,82 грн.

20.09.2022р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоеталон" подано заяву (вх.№3013/22) про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Петроль Трейд Компані" у межах заявленої у позовній заяві суми 921595,00 грн., розміщених на всіх рахунках, які знаходяться у всіх банківських установах та інших фінансово-кредитних установах, в тому числі, але не обмежуючись рахунком: IBAN НОМЕР_1 , який відкритий в АБ "Приватбанк" до набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач зазначає, що ухвалою Вищого антикорупційного суду у справі №991/2771/22 від 02.08.2022р. встановлено, що ОСОБА-1 отримує дохід за основним місцем роботи у ТОВ «ПЕТРОЛЬ ТРЕЙД КОМПАНІ» за травень-липень 2022 року у розмірі 68577,12 грн. На аркуші 12 вказаної ухвали суду встановлено, що підозрюваний перебуває на посаді директора ТОВ «ПЕТРОЛЬ ТРЕЙД КОМПАНІ», використовуючи свої ділові зв`язки, організував усю зовнішньо-економічну діяльність товариства: проводить переговори з виробниками та постачальниками паливо-мастильних матеріалів у країнах Європейського Союзу (Болгарія, Румунія, Словаччина, Польща тощо), організовує контроль стану автоцистерн перевізників та процесу відвантаження дизельного пального, придбаного підприємством для подальшої доставки в Україну. У зв`язку зі специфікою своєї роботи, ОСОБА-1 потребує періодично виїжджати за межі території України. Позбавлення підозрюваного можливості виїжджати за кордон практично заблокує роботу товариства у сфері критичного імпорту.

Таким чином, як зазначає позивач, самі посадові особи відповідача стверджують та визнають факт того, що відповідач здійснює господарську діяльність та відвантажує дизельне паливо, яке придбане за кордоном, але всупереч умовам договору не повертає борг позивачу.

На думку позивача, такі дії відповідача свідчать про ухилення ним від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги та подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів).

При цьому, як вказано у заяві про забезпечення позову, на даний час у ТОВ «Біоеталон» в умовах воєнного стану обігові кошти для закупівлі палива відсутні, товариство належним чином не може виконувати зобов`язання та умови договорів, які вже укладені з контрагентами, не може виплачувати заробітну плату працівникам, сплачувати податкові зобов`язання, а тому товариство вважає за необхідне клопотати про вжиття судом заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача.

Отже, з огляду на вказане, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах заявленої у позовній заяві суми 921595,00 грн.

Як стверджує позивач, в разі забезпечення позову у відповідача буде відсутня можливість ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім того, позивач вважає, що забезпечення позову вказаним способом є доцільним, співмірним та відповідає предмету заявленого позову.

Відповідно до частин 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини 1 стаття 138 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частинами 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Перш за все, в ухвалі Вищого антикорупційного суду у справі №991/2771/22 від 02.08.2022р. судом встановлено наступні обставини: «Відповідно до листа директора ТОВ «Петроль Трейд Компані», де підозрюваний перебуває на посаді заступника директора вказаного підприємства, ОСОБА_1, використовуючи свої ділові зв`язки, організував усю зовнішньо-економічну діяльність товариства: проводить переговори з виробниками та постачальниками паливо-мастильних матеріалів у країнах Європейського Союзу (Болгарія, Румунія, Словаччина, Польща тощо), організовує контроль стану автоцистерн перевізників та процесу відвантаження дизельного пального, придбаного підприємством для подальшої доставки в Україну. У зв`язку зі специфікою своєї роботи, ОСОБА_1 потребує періодично виїжджати за межі території України. Позбавлення підозрюваного можливості виїжджати за кордон практично заблокує роботу товариства у сфері критичного імпорту».

Тобто, зі змісту вищенаведеного вбачається, що підозрюваним у справі є не директор ТОВ «Петроль Трейд Компані», як про це зазначає позивач в заяві про забезпечення позову, а інша особа. Підозрюваний перебуває на посаді заступника директора вказаного підприємства.

Тим не менше, забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Слід зазначити, що заявником не підтверджено доказами наявність фактичних обставин, які свідчать про погіршення фінансового чи матеріального стану відповідача після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду чи вчинення відповідачем певних дій, спрямованих на реалізацію майна чи витрачання коштів, метою яких є цілеспрямоване ухилення від здійснення розрахунків з позивачем.

Обставини встановлені в ухвалі Вищого антикорупційного суду у справі №991/2771/22 від 02.08.2022р. не надають можливість дійти до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Обставини встановлені в ухвалі суду щодо ТОВ «Петроль Трейд Компані» підтверджують здійснення відповідачем господарської діяльності, проте такі дії не можна розцінювати як потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, наявність чи відсутність у відповідача перед позивачем заборгованості у сумі 921595,00 грн. є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, а не під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Частиною 1 статті 73 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову у даній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №914/1596/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.