ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" вересня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3436/21

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянувши у судовому засіданні справу

про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

У судове засідання учасники справи не з`явились

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 21.02.2022, зокрема: відкрито провадження у справі №911/3436/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , боржниця); введено процедуру реструктуризації боргів строком на 120 днів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс); призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Луценка Романа Олександровича (свідоцтво №1886 від 21.12.2018); призначено попереднє засідання та вирішено інші процесуальні питання у справі.

Так, з метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржниці, суд за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» 22.02.2022 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в мережі Інтернет, номер публікації якого 68504.

Проте, у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу 30-денний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ані до суду, ані до керуючого реструктуризацією жодних заяв з вимогами до боржника не надійшло, у зв`язку із чим, за результатами попереднього засідання судом постановлено ухвалу від 04.07.2022, якою призначено судове засідання, на якому буде вирішено питання щодо переходу до наступної судової процедури, визначеної у ст. 6 Кодексу чи закриття провадження у справі на 01.08.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.09.2022 та до 15.09.2022, про що судом постановлено відповідні протокольні ухвали від 01.08.2022 та від 01.09.2022.

13.09.2022 через канцелярію суду керуючим реструктуризацією подано клопотання №245/02-06 від 05.09.2022 (вх. №12299/22 від 13.09.2022) про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

15.09.2022 у судове засідання боржниця та керуючий реструктуризацією не з`явились, проте, подали до суду заяви (вх. №12198/22 від 12.09.2022; вх. №12473/22 від 15.09.2022) про проведення засідання без їх участі, які суд на підставі ст. 42 ГПК України вважає за можливе задовольнити.

Отже, розглянувши відповідне клопотання керуючого реструктуризацією про закриття провадження у справі, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Кодексу, зокрема, боржник - фізична особа неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Частиною 2 ст. 6 Кодексу встановлено, що відповідно до цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

У свою чергу, відновлення платоспроможності фізичної особи урегульовано Книгою четвертою Кодексу (ст.ст. 113-135).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У свою чергу, кредитор це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу).

Проте, як зазначалось вище, у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу 30-денний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ані до суду ані до керуючого реструктуризацією жодних заяв з вимогами до боржника не надійшло.

Отже, одним із наслідків відсутності кредиторів боржника є неможливість організації і проведення зборів кредиторів, до основних завдань яких у процедурі реструктуризації боргів боржника віднесено розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника та прийняття рішення про його схвалення.

За змістом ч. 11 ст. 126 Кодексу у разі, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Тобто, за умови відсутності кредиторів, а відтак і можливості розгляду та схвалення зборами кредиторів плану реструктуризації боргів боржника, метою якого є відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами, законодавець передбачив право суду ухвалити рішення, яким визнати боржника банкрутом та перейти до процедури погашення боргів або закрити провадження у справі. Відповідне право реалізується судом з урахуванням конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №921/173/21).

Згідно з ч. 1 ст. 130 Кодексу господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

З наведеного слідує, що ухваленню постанови про визнання боржника банкрутом передують такі умови, як не прийняття у встановлений законом строк рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника зборами кредиторів (що в свою чергу передбачає наявність кредиторів у справі про банкрутство) або ухвалення судом рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Отже, зважаючи на відсутність вимог кредиторів до боржника та неможливість здійснити розгляд плану реструктуризації боргів боржника, то процесуальна можливість здійснення подальшого провадження у справі (перехід до процедури погашення боргів боржника) та підстави для визнання боржника банкрутом відсутні.

Водночас, ураховуючи те, що ухвалою суду від 21.02.2022 було відкрито провадження у справі, то беручи до уваги положення ч. 11 ст. 126 Кодексу та дату проведення судового засідання (15.09.2022) у суду наявне право прийняти рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 7 ст. 123 Кодексу суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Проаналізувавши наявні матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження визначених ч. 7 ст. 127 Кодексу.

Водночас, ст. 113 Кодексу встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Так, перелік підстав для закриття провадження у справі про банкрутство визначений ч. 1 ст. 90 Кодексу, відповідно до п. 8 якої що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

У свою чергу, під час відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що у боржниці були наявні підстави для звернення до суду, зокрема, передбачені п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу, оскільки вказана особа надала суду відомості щодо невиконання грошового зобов`язання, яке перевищувало 30 розмірів мінімальної заробітної плати, у встановлені строки.

Водночас, фактичний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед тими чи іншими особами, який належить визнати в справі про неплатоспроможність, включити до реєстру вимог кредиторів не був предметом розгляду в підготовчому засіданні; розмір такої заборгованості суд не встановлював і не визнавав. При цьому, висновки суду щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед відповідними особами, як і висновки щодо неможливості її погашення через відсутність майнових активів, ґрунтуються лише на інформації, що надала сама боржниця, без урахування відомостей від самих заявників (кредиторів), арбітражного керуючого та третіх осіб, які можуть мати інформацію щодо заборгованості.

Отже, висновки суду за результатами підготовчого засідання щодо наявності та розміру грошового зобов`язання боржниці перед відповідними особами (кредиторами) не мають сили преюдиції та не надають підстав для визнання грошових вимог зазначених осіб як кредиторів у справі про неплатоспроможність в розумінні ст.ст. 1, 45 Кодексу без їх звернення у встановленому порядку із відповідними заявами з вимогами до боржниці.

Таким чином, у випадку якщо після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог, суд не має змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника щодо його неплатоспроможності, адже такі твердження боржника у процедурі банкрутства мають бути досліджені судом критично з урахуванням як думки арбітражного керуючого, так й інших конкурсних кредиторів щодо неможливості/недоцільності застосування інших процедур. Тому подальше провадження у справі про банкрутство є неможливим, у зв`язку з чим, його належить закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу (аналогічна правова позиція щодо застосування відповідних положень у справі про неплатоспроможність фізичних осіб викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №916/2102/21).

Ураховуючи зазначене та те, що станом на дату проведення даного судового засідання до боржниці не висунуто жодних кредиторських вимог, що, у свою чергу, не дає суду змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням ОСОБА_1 щодо її неплатоспроможності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржниці на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

За таких обставин, відповідне клопотання керуючого реструктуризацією підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235 ГПК України, ст. 45, 90, 113, 122-123 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання керуючого реструктуризацією Луценка Романа Олександровича №245/02-06 від 05.09.2022 (вх. №12299/22 від 13.09.2022) про закриття провадження задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №911/3436/21.

3. Припинити дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2022.

4. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією богів Тішиної Оксани Анатоліївни арбітражного керуючого Луценка Романа Олександровича (свідоцтво №1886 від 21.12.2018).

5. Копію ухвали направити учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 26.09.2022 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 26.09.2022.