ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. Справа№ 927/713/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Заборовській А.О.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 28.09.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2021, повний текст складено 13.09.2021

у справі №927/713/21 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів"

про стягнення 3 010 073,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

05.07.2021 Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго (надалі ПрАТ НЕК Укренерго) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (надалі ТОВ Енера Чернігів) про стягнення забогованості в сумі 3010073,53 грн з них: 1136243,78 грн пені, 1382646,72 грн - 7% штрафу, 93389,91 грн - 3% річних та 397793,12 грн інфляційних втрат.

Позов мотивовано порушенням грошових зобов`язань за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0156-02024, з посиланням на те, що оплату за грудень 2020, січень 2021 та лютий 2021 року було здійснено з простроченням.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2021 у справі №927/713/21 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 903 65,81 грн 3% річних, 392 880,45грн інфляційних втрат та 7 248,69 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог у задоволеній частині.

Судом відмовлено в позові в частині стягнення пені в сумі 1 136 243,78 грн та штрафу в сумі 1 382 646,72 грн, нарахованих у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), всупереч обмежень Регулятора відповідно до чинної в спірному періоді постанови від 08.04.2020 №766; також судом відмовлено в частині вимог про стягнення трьох відсотків річних у сумі 3 024,1 грн та інфляційних втрат у сумі 4 912,67 грн за безпідставністю нарахування.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 у справі №927/713/21 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго 90 365,81 грн 3% річних, 392 880,45 грн інфляційних втрат та 7248,69 грн судового збору; в іншій частині рішення залишити без змін.

Також із прийнятим судовим рішенням не погодилось Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2021 у справі №927/713/21 скасувати а частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" щодо стягнення 2 518 890,50 грн пені та штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Попікова О.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 постановлено витребувати у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/713/21 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №927/713/21.

19.10.2021 матеріали справи №927/713/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2021 у справі №927/713/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2021 у справі №927/713/21. Об`єднати розгляд апеляційних скарг в одне апеляційне провадження. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 29.11.2021 о 14:20 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 24.11.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань, пояснень, доповнень в письмовій формі до 24.11.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Склад колегії суддів неодноразово змінювався, а розгляд спраив відкладався.

Зокрема, на підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №927/713/21.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 19.07.2022, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022 апеляційні скарги у справі №927/713/21 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

Розгляд справи постановлено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 20.07.2022 о 14:20 год.

У судових засіданнях було оголошено перерву до 07.09.2022 о 14 год. 00 хв., до 28.09.2022 о 13 год. 30 хв.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 28.09.2022 з`явився представник позивача.

Відповідач до судового засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, в тому числі і докази надсилання ухвал суду на електронну адресу представника. При цьому розгляд справи неодноразово відкладався саме через неявку представника відповідача, через технічну неможливість представника вийти на зв`язок до судового засідання з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon тощо.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 28.09.2022 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку про часткове скасування оскарженого рішення у даній справі, з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Приватне акціонерне товариство Національна енергетична компанія Укренерго (надалі ПрАТ НЕК Укренерго, позивач) є юридичною особою, що утворена як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р Про погодження перетворення державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго в приватне акціонерне товариство. Товариство є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго відповідно до статті 108 ЦК України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802 (пункти 1.1., 3.2 Статуту ПрАТ НЕК Укренерго).

ПрАТ НЕК Укренерго виконує функції оператора системи передачі (ОСП) - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п.55 частини 1 статті 1 Закону України Про ринок електричної енергії).

Товариство з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (надалі ТОВ Енера Чернігів, відповідач) відповідно до Законів України Про ринок електричної енергії, Про ліцензування видів господарської діяльності, Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП (постанова від 14.06.2018 №429), є постачальником електричної енергії.

З наведеного слідує, що позивач і відповідач є учасниками ринку електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019, між сторонами укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0156-02024 (надалі Договір), в редакції додаткової угоди від 14.08.2019, за умовами якого ОСП (позивач) зобов`язався надати послугу з передачі електроенергії (надалі послуга), відповідно до умов цього Договору, а Користувач (відповідач) зобов`язався здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору (п.1.1.).

Даний Договір укладено сторонами на умовах Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №309.

Терміни, що використовуються в цьому Договорі, вживаються в значеннях, наведених у Законі України Про ринок електричної енергії, Кодексі системи передач, Кодексі систем розподілу, Кодексі комерційного обліку, Правил ринку. Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язались керуватись законодавством України (пункти 2.1., 2.2.).

Ціна Договору визначається згідно з діючим на момент надання Послуги тарифом на послуги з передачі електричної енергії, затвердженим Регулятором (НКРЕКП) та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному веб-сайті в мережі Інтернет (п.3.1.).

У пункті 4.1. сторони погодили, що за цим Договором для розрахунків використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді здійснюється: для електропостачальників на підставі даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами електропостачальника. З цією метою використовуються дані обліку Адміністратора комерційного обліку та ЕІС Користувача.

Планова та фактична вартість Послуги (грн) за цим Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу (МВт х год) за розрахунковий період на тариф на Послугу, затверджений Регулятором (грн/МВт х год). На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п.5.1.).

Розрахунковим періодом за цим Договором є один календарний місяць (п. 6.1.).

За пунктом 6.2. Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості Послуги ОСП таким чином:

1 платіж до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця в розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього Договору. Подальша оплата може здійснюватись щоденного або шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, яка визначається згідно з розділом 5, у кожен з наступних періодів:

2 платіж з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

3 платіж з 11 до 15 числа розрахункового місяця;

4 платіж з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

5 платіж з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому, розмір оплати в указані періоди повинен бути не меншим планової вартості Послуг, яка визначена згідно з розділом 5, на 5 днів наперед.

За п. 6.5. Договору Користувач здійснює розрахунки з ОСП за фактичний обсяг Послуги протягом 3 банківських днів з дати отримання та на підставі акта приймання-передачі Послуги, який ОСП надає Користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих ОСП або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою Системи управління ринком, з використанням кваліфікованого електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, в порядку визначеному законодавством.

Відповідно до п. 6.7. Договору в разі порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Згідно з підпунктом 1 пункту 7.1. Договору ОСП має право отримувати від Користувача своєчасну оплату за Послугу. Цьому праву ОСП кореспондує встановлений підпунктом 3 пункту 9.3. Договору обов`язок Користувача здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо Користувач не направив ОСП у строк не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

За відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження припинення дії Договору в установленому порядку, суд дійшов висновку, що його дія автоматично пролонгована на 2020 та 2021 роки.

Як зазначає НЕК «Укренерго» звернувшись із даним позовом, всупереч умовам договору про надання послуг ТОВ Енера Чернігів оплатило послуги з простроченням, внаслідок чого НЕК «Укренерго» звернулося до суду з позовом про стягнення пені, штрафу на підставі п.6.7. Договору і трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, нараховані виходячи із суми прострочених (несвоєчасно оплачених) платежів за період грудень 2020 року, лютий, січень 2021 року.

А саме позивачем заявлено до стягнення: 1136243,78 грн пені за загальний період з 03.12.2020 по 22.03.2021; 1382646,72 грн - 7% штрафу за загальний період січень - лютий 2021 року; 93 389,91 грн - 3% річних за загальний період з 03.12.2020 по 22.03.2021 та 397793,12 грн інфляційних втрат за січень - березень 2021 року.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

В межах даної справи підлягає дослідженню та встановленню судом наступне коло обставин: факт дотримання відповідачем порядку розрахунків за спожиту Послугу, що установлений Договором; наявність підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій (в вигляді пені та штрафу), обумовлених п. 6.7. Договору; наявність підстав для застосування до відповідача правових наслідків, обумовлених частиною 2 статті 625 ЦК України, за фактом порушення грошових зобов`язань.

Судом установлено, що в порядку визначеному розділами 6 та 10 Договору, відповідач, листами №05.2/5641 від 18.11.2020, №05.2/6858 від 21.12.2020 та №05.1/272 від 19.01.2021 повідомив позивача про планові обсяги постачання електроенергії, що в грудні 2020 року в розмірі 40000000кВт.год; у січні 2021 року 45000000 кВт.год; у лютому 2021 року 25000000кВт.год.

Щодо строку оплати:

З огляду на повідомлені відповідачем планові обсяги постачання електроенергії, в грудні 2020 року, за тарифом 312,76грн/МВт.год, ним, згідно з п. 6.2. Договору, мали бути сплачені в рахунок планового обсягу Послуги кошти в сумі 15012480 грн, у наступному порядку: перший платіж по 02.12.2020 в сумі 3002496 грн (оплату прострочено з 03.12.2020); другий платіж по 10.12.2020 в сумі 3002496 грн (оплату прострочено з 11.12.2020); третій платіж по 15.12.2020 в сумі 3002496 грн (оплату прострочено з 16.12.2020); четвертий платіж по 21.12.2020 в сумі 3002496грн (оплату прострочено з 22.12.2020); п`ятий платіж по 28.12.2020 в сумі 3002496грн (оплату прострочено з 29.12.2020).

У січні 2021 року, за тарифом 293,93грн/МВт.год, відповідачем, згідно з п.6.2. Договору, мали бути сплачені в рахунок планового обсягу Послуги кошти в сумі 15872220грн, у наступному порядку: перший платіж по 02.01.2021 в сумі 3174444грн (оплату в сумі прострочено з 05.01.2021 по 17.01.2021; та в сумі 2820965,68 - 18.01.2021 по 22.02.2021); другий платіж по 11.01.2021 в сумі 3174444грн (оплату прострочено з 12.01.2021); третій платіж по 15.01.2021 в сумі 3174444грн (оплату прострочено 16.01.2021); четвертий платіж по 20.01.2021 в сумі 3174444грн (оплату прострочено 21.01.2021); п`ятий платіж по 25.01.2021 в сумі 3174444грн (оплату прострочено 26.01.2021).

У лютому 2021 року, за тарифом 293,93грн/МВт.год, відповідачем, згідно з п.6.2. Договору, мали бути сплачені в рахунок планового обсягу Послуги кошти в сумі 8817900грн, у наступному порядку: перший платіж по 02.02.2021 в сумі 1763580грн (оплату прострочено з 03.02.2021-22.02.2021; та в сумі 1485559,17грн - з 23.02.2021 - 22.03.2021); другий платіж по 10.02.2021 в сумі 1763580грн (оплату прострочено з 11.02.2021); третій платіж по 15.02.2021 в сумі 1763580грн (оплату прострочено з 16.02.2021); четвертий платіж по 22.02.2021 в сумі 1763580грн (оплату прострочено з 23.02.2021); п`ятий платіж по 25.02.2021 в сумі 1763580грн (оплату прострочено з 26.02.2021).

Граничні строки по розрахунку за плановий обсяг Послуги визначено судом з дотриманням вимог частини 5 статті 254 ЦК України, за якою, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону в місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Фактичний обсяг спожитої відповідачем Послуги в грудні 2019 року склав 149854175кВт.год вартістю 56242070,12 грн; у січні 2021 року 143034769кВт.год вартістю 50450651,58 грн; у лютому 2021 року 137543135кВт.год вартістю 48513664,4 грн, про що сторонами 31.12.2020, 31.01.2021 та 28.02.2021 складено двосторонні акти прийому-передачі фактичного обсягу Послуги. Ці дані соронами не заперечені та не спростовані.

Відповідач не заперечує факт порушення строків поетапної оплати планового обсягу Послуги.

Щодо строків фактичної оплати:

- за фактичний обсяг Послуги, спожитої в грудні 2020 року, відповідач розрахувався повністю станом на 18.01.2021 (часткові оплати проведені в період з 30.01.2020 по 18.01.2021);

- за фактичний обсяг послуги, спожитої в січні 2021 року, розрахувався повністю станом на 23.02.2021;

- за фактичний обсяг послуги, спожитої в лютому 2021 року, розрахувався повністю станом на 23.03.2021.

Наведені обставини визнаються обома сторонами в заявах по суті позову та підтверджуються банківською випискою по особовому рахунку позивача (засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи).

В межах цього позову пеня та штраф заявлені до стягнення на підставі п. 6.7. Договору, за фактом порушення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті планової вартості Послуги (виходячи з замовлених Користувачем обсягів Послуги), порядок розрахунку за яку погоджено сторонами п. 6.2. Договору.

За доводами відповідача, штрафні санкції, визначені п.6.7. Договору, підлягають застосуванню виключно за порушення грошових зобов`язань по оплаті фактичної вартості Послуги, порядок розрахунку за яку обумовлено п. 6.5. Договору, а саме на протязі трьох банківських днів з моменту та на підставі отримання Користувачем акту приймання-передачі Послуги. Відповідач вважає, що оскільки ним не порушено граничні строки оплати за фактично спожиту Послугу, відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій, визначених у п. 6.7. Договору.

Наведені твердження відповідача правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки не узгоджуються зі змістом розділу 4 та 6 Договору. Так, за п. 4.1. Договору для розрахунків за цим Договором використовується плановий та фактичний обсяги Послуги. Порядок визначення обсягу планової Послуги та порядок її оплати в відповідному розрахунковому періоді врегульовано положеннями п. 4.1.1., п.6.2. Договору; в той час як порядок визначення фактичного обсягу Послуги та порядок його оплати в відповідному розрахунковому періоді врегульовано положеннями п. 4.1.2., п.6.5. Договору. Водночас п. 6.7. Договору передбачає штрафні санкції (в формі пені та штрафу) за порушення термінів розрахунків за Договором, незалежно від того чи мало місце порушення розрахунку за планову вартість Послуги, визначене п. 6.2. Договору, чи за порушення розрахунку за фактичний обсяг Послуги, визначене п. 6.5. Договору.

Наведене також узгоджується зі змістом п. 5.7. Типового договору про надання послуги з передачі електричної енергії, що затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, у формі додатку №6 до Кодексу системи передачі, на підставі якого сторонами укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0156-02024. Вказаний пункт Типового договору передбачає нарахування штрафних санкцій (пені та штрафу) ОСП за порушення Користувачем будь-яких термінів розрахунку за цим Договором.

Тому заперечення відповідача в цій частині правомірно відхилено судом першої інстанції як необґрунтовані.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 частини 2 статті 11 ЦК України).

За статтею 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

За п.8 частини 1 статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про надання послуг з передачі.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частин 1 та 7 статті 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами статті 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи зі змісту частини 1 статті 612 вказаного Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Частина 1 статті 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За частиною 4 статті 231 ГК України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Частиною 6 вказаної статті передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 даного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведених норм, розмір неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань установлюється сторонами в договорі в відсотковому співвідношенні до суми невиконаного зобов`язання, однак не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не передбачено в спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює спірні правовідносини сторін.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Тобто, одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка в формі пені та штрафу, такий вид забезпечення як пеня та її розмір установлений частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, у той же час право встановити в договорі такий вид забезпечення як штраф передбачено частиною 2 статті 549 ЦК України, частиною 4 статті 231 ГК України.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки за статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, так як відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як форми її сплати.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постановах: від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17.

Таким чином, одночасна сплата пені та штрафу передбачена п. 6.7 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0156-02024 (у редакції додаткової угоди від 14.08.2019), узгоджується з вимогами чинного законодавства.

За п. 6.7. Договору в разі порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань.

За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань в частині своєчасної оплати поетапних планових платежів у рахунок планової вартості замовленої Послуги (п. 6.2.), що ним не спростовано.

Зазначене є підставою для нарахування штрафних санкцій (в формі пені та штрафу), обумовлених п.6.7. Договору.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заявлених пені та штрафу, суд першої інстанції дійшов висновку відмовити в їх задоволенні в сумі 2 518 890,5 грн (1 136 243,78 грн пені та штрафу 1 382 646,72 грн).

Відмовляючи в задоволені позову в цій частині суд виходив з того, що п. 6.7. Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0156-02024, на підставі якого розраховано штраф та пеню, за своїм змістом тотожний п.5.7. Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП, від 14 березня 2018 року №309, а тому, керуючись постановою Регулятора від 08.04.2020 №766 Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ОСП до електропостачальника штрафних санкцій за п.6.7. Договору в формі пені в сумі 1 136 243,78 грн та в формі штрафу в сумі 1 382 646,72 грн у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (грудень 2020 року лютий 2021 року).

При цьому, обмеження для ОПС встановлене Регулятором у постанові від 08.04.2020 №766 (пункт 1) були чинними в період з грудня 2020 року по лютий 2021 року, тобто діяли в спірному періоді. Однак, постановою Регулятора від 10.03.2021 №392 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766", оприлюдненої 11.03.2021, внесено зміни до постанови Регулятора від 08.04.2020 №766, зокрема, в частині виключення п.1 указаної постанови.

Зазначене слугувало підставою для відмови у позові в частині стягнення 1 136 243,78 грн пені та штрафу 1 382 646,72 грн.

Колегія суддів не погоджується з означеним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Щодо застосування постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766.

Як вже зазначалося, НКРЕКП затвердив типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії як додаток 6 до Кодексу системи передачі, в якому містяться, зокрема, положення стосовно нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі, а НЕК «Укренерго» та ТОВ «Енера Чернігів» уклали договір про надання послуг відповідно до змісту вказаного затвердженого типового договору, від якого вони не можуть відступати.

Разом з тим пунктом 1 постанови від 08.04.2020 № 766 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку), та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 до Кодексу системи передачі. Електропостачальники не набувають статусу «Дефолтний».

Постановою НКРЕКП від 30.04.2020 № 905 пункт 1 постанови від 08.04.2020 № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу «Дефолтний». 2. ОСП (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

Постановою НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766» виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

Таким чином, 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною Постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

За таких обставин, НКРЕКП своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою заявила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень вказаного типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, про нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021.

Як вже вказувалося, постановою НКРЕКП від 27.01.2021 №93 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року №766» виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766, яким передбачалося незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто заходів щодо нарахування пені та стягнення штрафу.

Таким чином, вказані положення пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 не підлягають застосуванню починаючи з 27.01.2021, однак були чинним та діяли в період з моменту прийняття постанови від 08.04.2020 № 766 та до моменту їх виключення з вказаної постанови 27.01.2021, оскільки постанова НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 не мала зворотної дії в часі, а лише виключала застосування положень пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 на майбутнє.

Правова позиція щодо застосування постанов НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, від 27.01.2021 №93, викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 та врахована судом апеляційної інстанції у розглядці цієї справи.

Таким чином, колегія суддів враховуючи вищезазначене приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правових відносин положення постанови від 08.04.2020 №766 щодо ненарахування пені та штрафу (фактично звільнення) за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі в період з 08.04.2020 по 26.01.2021, в той час коли у цій справі спірним перодом є грудень 2020 року, січень, лютий 2021 року.

Звідси колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції помилково зазначив, що обмеження у постанові від 08.04.2020 №766 були чинними в період з грудня 2020 року по лютий 2021 року, тобто діяли в спірному і були скасовані тільки 11.03.2021, з оприлюдненням постанови від 10.03.2021 №392 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08.04.2020 №766". Судом не враховано постанову НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766». Зазначене призвело до неправильного висновку суду щодо повної відмови у стягненні пені та штрафу за заявлений період.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ НЕК Укренерго з приводу того, що постанова НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 не може у даному випадку слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу, оскільки є актом індивідуальної дії, що носить рекомендаційний характер, а стягнення пені та штафу передбачено безпосередньо умовами договору, не знайшли свого підтвердження та оцінюються судом критично.

В контексті зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу, що положення Постанови від 08.04.2020 № 766 є спеціальними щодо правового регулювання спірних правовідносин у даній справі.

У цьому зв`язку колегією суддів також враховано висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (постанови від 25.01.2022 у справі № 911/782/21, від 19.08.2022 у справі №912/1941/21).

Так, відповідно до абзаців 1 і 2 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституційний Суд України у Рішенні від 18.06.2020 № 5-р(II)/2020 зазначив, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

З огляду на викладене принцип «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali), на який послався Верховний Суд при перегляді судових рішень у справі № 911/782/21, може бути застосований виключно за умови співіснування суперечливих норм одного ієрархічного рівня.

Система нормативно-правових актів України за їх юридичною силою (від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили) включає: а) Конституцію України; б) закони, кодекси України; в) підзаконні нормативно-правові акти: постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, накази міністерств, акти інших державних органів, розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти органів місцевого самоврядування, які містять норми права тощо.

Кодекс - єдиний, зведений, внутрішньоузгоджений нормативно-правовий акт, прийнятий вищим органом законодавчої влади у процесі нормотворчої діяльності або народом на всеукраїнському референдумі, який на основі загальних принципів регулює певну сферу суспільних відносин. Кодекс є особливим різновидом закону.

Підзаконним нормативно-правовим актом є офіційний письмовий документ, прийнятий суб`єктом нормотворчості на основі та на виконання Конституції України, законів, чинних міжнародних договорів України, спрямований на їх реалізацію, та який не повинен їм суперечити.

Отже, положення постанови від 08.04.2020 № 766, якими НКРЕКП в межах наданих повноважень, тимчасово припинила застосування умов Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, затвердженого НКРЕКП, в частині нарахування пені та стягнення штрафу за порушення термінів розрахунку за послуги з передачі і відповідно аналогічних умов усіх договорів, укладених на основі такого типового договору, підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, що стосується позовних вимог про стягнення 1 136 243,78 грн пені та штрафу 1 382 646,72 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою НКРЕКП від 27.01.2021 № 93 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766» виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

Таким чином, 08.04.2020 НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування ОСП до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу.

Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

Позовні вимоги у цій справі заявлені за прострочення оплати за грудень 2020 року, січень - лютий 2021 року.

Щодо пені за грудень 2020 року.

Як стверджує позивач, за послуги надані у грудні 2020 року відповідач заплатив 30.12.2020, а також у січні 2021 року (18.01.2021), тобто у строк з порушенням графіку визначеним п. 6.2. договору, внаслідок чого останньому нараховано пеню по кожному платежу окремо (всього 5 платежів), що складає в загальній сумі 219 182,19 грн.

Враховуючи встановлені постановами НКРЕКП від від 08.04.2020 № 766, від 27.01.2021 № 93 правила, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 219 182,19 грн, що заявлена за прострочення виконання зобов`язання за грудень 2020 року.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку штраф за вказаний період останній не заявляв.

Щодо штрафу та пені за січень 2021 року.

Як стверджує позивач, за послуги надані у січні 2021 року відповідач заплатив - 23.02.2021, тобто з порушенням графіку визначеним п. 6.2. договору, внаслідок чого останньому нараховано пеню по кожному платежу окремо (всього 5 платежів), що складає в загальній сумі 603 144,35 грн, а також штраф у сумі 888 844,32 грн (з 4 прострочені платежі).

Враховуючи встановлені постановами НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, від 27.01.2021 № 93 правила, колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені, що заявлена за прострочення виконання зобов`язання за січень 2021 року та вважає правильним висновок суду щодо повної відмови вимог у стягненні штрафу за цей період, виходячи із наступного.

Так, встановлені постановою НКРЕКП обмеження діяли в період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

У січні 2021 року за тарифом 293,93 грн/МВт.год, відповідачем, згідно з п. 6.2. Договору, мали бути сплачені в рахунок планового обсягу Послуги кошти в сумі 15 872 220 грн, у наступному порядку: перший платіж по 02.01.2021 в сумі 3 174 444 грн (оплату в сумі прострочено з 05.01.2021 по 17.01.2021; (часткова оплата 353 478,32 грн) та в сумі 2 820 965,68 - 18.01.2021 по 22.02.2021); другий платіж по 11.01.2021 в сумі 3174444 грн (оплату прострочено з 12.01.2021); третій платіж по 15.01.2021 в сумі 3174444 грн (оплату прострочено 16.01.2021); четвертий платіж по 20.01.2021 в сумі 3174444 грн (оплату прострочено 21.01.2021); п`ятий платіж по 25.01.2021 в сумі 3174444 грн (оплату прострочено 26.01.2021).

За фактичний обсяг послуги, спожитої в січні 2021 року, відповідач розрахувався повністю станом на 23.02.2021.

Отже, вірним до нарахування є період є з 27.01.2021 (після обмежень встановлених постановою НКРЕКП) по 22.02.2021 (день фактичної оплати не враховується).

Таким чином за розрахунокм суду арифметично вірною до стягнення у цей період є сума пені 137 755,41 грн. За наступним розрахунком: загальна сума по 5 платежам 15 518 741,98 грн (3 174 444,00*5) - часткова оплата (яка відбулась 18.01.2021 в сумі в сумі 2 820 965,68 грн), пораховано за період: 27.01.2021 по 22.02.2021), 27 днів у періоді.

Щодо штрафу у сумі 888 844,32 грн (за 4 прострочені платежі) за січень 2021 року, ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки враховуючи визначений вірний період стягнення, з врахуванням постанови НКРЕКП з 27.01.2021 по 22.02.2021, то прострочення у цій частині не тривало понад 30 календарних дів, як визначено п. 6.7 договору.

Щодо штрафу та пені за лютий 2021 року.

Як стверджує позивач, за послуги надані у лютому 2021 року відповідач заплатив 23.03.2021, тобто з порушенням графіку визначеним п. 6.2. договору, внаслідок чого останньому нараховано пеню по кожному платежу окремо (всього 5 платежів), що складає в загальній сумі 313 917,24 грн, а також штраф у сумі 493 802,40 грн (за 4 прострочені платежі).

Обмеження встановлені постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 вже не діяли.

За фактичний обсяг послуги, спожитої в лютому 2021 року, розрахувався повністю станом на 23.03.2021.

У лютому 2021 року, за тарифом 293,93грн/МВт.год, відповідачем, згідно з п.6.2. Договору, мали бути сплачені в рахунок планового обсягу Послуги кошти в сумі 8 817 900 грн, у наступному порядку:

- перший платіж по 02.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 03.02.2021-22.02.2021); пеня за цей прострочення період складає 11 596,14 грн; та в сумі 1 485 559,17 грн (була часткова оплата 278 020,83 грн) (оплату прострочено з 23.02.2021 - 22.03.2021); пеня за цей період складає 14 407,89 грн. Всього пеня по першому платежу 26 004,03 грн;

- другий платіж по 10.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 11.02.2021 по 22.03.2021); пеня за цей період складає 24 062,00 грн;

- третій платіж по 15.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 16.02.2021 по 22.03.2021); пеня за цей період складає 21 162,96 грн;

- четвертий платіж по 22.02.2021 (оскільки 20 число це субота вихідний день) в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 23.02.2021 по 22.03.2021); пеня за цей період склдадає 17 104,31 грн;

- п`ятий платіж по 25.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 26.02.2021 по 22.03.2021); пеня за цей період складає 15 364,89 грн.

Всього пеня за лютий 2021 103 698,19 грн.

Щодо штрафу у сумі 493 802,40 грн (заявленого за 4 прострочені платежі) за лютий 2021 року, ця вимога підлягає частковому задоволенню на суму 350 890,36 грн.

Так позивач заявив штраф по 4 платежам на суму 1 763 580,00 грн кожен, розрахунок за якими складає 123 450,60 грн за кожен платіж.

Щодо штрафу по платежу 1, суд звертає увагу, що оплата мала бути здійснена 02.02.2021 в сумі 1 763 580 грн, натомість оплату прострочено з 03.02.2021-22.02.2021. В подальшому була часткова оплата (278 020,83 грн) і залишок суми склав 1 485 559,17 грн, оплату на цю суму прострочено з 23.02.2021 - 22.03.2021. Відтак, враховуючи положення п. 6.7 договору, а також суму прострочення, суд приходить висновку, що стягненню по першому платежу підлягає штраф у сумі 103 989,16 грн.

Штраф по платежам 2 і 3: другий платіж мав бути здійсненим по 10.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 11.02.2021 по 22.03.2021); третій платіж по 15.02.2021 в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 16.02.2021 по 22.03.2021). Відтак, враховуючи положення п. 6.7 договору, а також суми прострочення, суд приходить висновку, що стягненню по другому та третьому платежам підлягає штраф у сумі 123 450,60 (7% від суми 1 763 580 грн) *2 платежі= 246 901,20 грн.

Штраф по платежу 4. Четвертий платіж мав бути здійсненим по 22.02.2021 (оскільки 20 число це субота вихідний день, тому перенесено на 22 наступний робочий розрахунковий день (понеділок)) в сумі 1 763 580 грн (оплату прострочено з 23.02.2021 по 22.03.2021). Суд дійшов висновку відмовити у задоволенні штрафу по платежу 4, оскільки прострочення у цій частині не тривало понад 30 календарних днів, як визначено п. 6.7 договору.

Таким чином, загальний розмір штрафу який підлягає стягненню з відповідача складає 350 890,36 грн (по платежам 1-3 з врахуванням часткової оплати по платежу 1).

Отже загальна сума пені і штрафу за лютий 2021 року складає 592 343,96 грн (пеня 241 453,60 грн та штраф 350 890,36 грн). В іншій частині штрафу та пені слід відмовити як обрахованих надмірно.

При цьому щодо здійсненого судом розрахунку, колегія суддів вважає необхідним додатково підсумувати, що відмова в іншій частині штрафу зумовлена: обмеженнями відповідно до постанов НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, від 27.01.2021 № 93, відсутністю прострочення понад 30 календарних дів, як визначено п. 6.7 договору. В контексті п. 6.7 договору суд також врахував, що пунктом передбачено як умову нарахування штрафу «понад 30 календарних днів», в той же час, у розрахунку важливим є момент настаня строку прострочення зобов`язання, який в свою чергу визначений судом з врахуванням банківських днів, іншими словами робочих днів, як визначено п. 6.2 договору.

Так само і у розрахунку по пені взято до уваги: обмеження відповідно до постанов НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, від 27.01.2021 № 93, момент настаня строку прострочення зобов`язання, який в свою чергу визначений судом з врахуванням банківських днів, іншими словами робочих днів, як визначено п. 6.2 договору; а також п. 6.7 договору, який визначає, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період за який пеня нарахована. Натомість, розрахунок позивача здійснено у розмірі 1 %, що суперечить п. п. 6.7 договору.

Крім того, у межах даного позову за порушення відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасної оплати поетапних платежів планової вартості Послуги, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, заявлено до стягнення 93 389,91 грн 3% річних за загальний період з 03.12.2020 по 22.03.2021 та 397 793,12 грн інфляційних втрат за січень - березень 2021 року.

Вказані нарахування заявлені до стягнення на підставі прямої норми Закону. За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договором, у частині своєчасної оплати поетапних платежів у рахунок вартості планового обсягу Послуги, погодженого сторонами в п. 6.2. Договору.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення нарахувань: 3% річних та інфляційних втрат, судом першої інстанції встановлено помилки у розрахунку, що здійснений позивачем.

Зокрема, позивачем безпідставно, без дотримання порядку погодженого сторонами у п. 6.7. Договору, не було зараховано кошти в сумі 353 478,32 грн в рахунок першого планового платежу за січень 2021 року (кошти перераховано відповідачем у надмірній сумі - 18.01.2021) та кошти в сумі 278 020,83 грн в рахунок першого планового платежу за лютий 2021 року (кошти перераховано відповідачем 23.02.2021 у надмірній сумі), відповідно суми прострочених платежів у вказаних періодах визначено невірно.

Також позивачем при нарахуванні 3% річних невірно визначено періоди прострочення виконання грошових зобов`язань, а саме без дотримання вимог частини 5 статті 254 ЦК України, тобто загальна кількість днів прострочення виконання зобов`язання, що вказана позивачем у розрахунку, не відповідає дійсності.

Зважаючи на зазначені помилки у розрахунку позивача, суд здійснивши перерахунок 3% річних у спірному періоді встановив, що їх загальна сума складає 90 365,81 грн, враховуючи, що у січні в період з 05.01.2021 по 17.01.2021 сума простроченого платежу 3 174 444 грн та в період з 18.01.2021 по 22.02.2021 сума простроченого платежу 2 820 965,68 грн; у лютому в період з 03.02.2021 по 22.02.2021 сума простроченого платежу 1 763 580 грн та в період з 23.02.2021 по 22.03.2021 1 485 559,17 грн; в грудні 2020 року загальна кількість прострочених днів налічує 69 відносно 366 у 2020 році; у січні 2021 року 190 та у лютому 2021 року - 176 відносно 365 у 2021 році відповідно.

Що стосується інфляційних втрат в заявленому періоді їх розмір складає 392 880,45 грн, оскільки позивачем не враховано, що в січні 2021 розмір простроченої заборгованості в сумі 3 174 444 грн існував у період з 06.01.-17.01., тобто лише 12 календарних днів, тому права на нарахування інфляційних втрат на вказану суму за весь місяць у позивача не було, що узгоджується з рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладеними в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Колегія суддів, дослідивши наведені позивачем розрахунки, вважає вірним висновок суду щодо часкового задоволення позову в частині стягнення 3 % річних у сумі 90 365,81 грн та інфляційних втрат у розмірі 392 880,45 грн. В іншій частині вимог правомірно відмовлено судом, як обрахованих невірно.

Отже, виходячиі з викладеного доводи скаржника ПрАТ "НЕК "Укренерго" частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому відповідана скарга підлягає частковому задоволенню.

Аргументи скаржника ТОВ "Енера Чернігів" про те, що позивачем здійснено нарахування інфляційних витрат за період, що становить менше місяця, тому у їх задоволенні слід відмовити повністю, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи. Водночас, посилаючись на ці помилки, відповідач не зазначив конкретних періодів та платежів по яких такі помилки на його думку мали місце, контр розрахунку не подав.

Щодо посилання ТОВ "Енера Чернігів" на те, що у прохальній частині позовної заяви позивач сформулював позовні вимоги як «стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій у розмірі 3 010 073,53 грн», не зазначивши при цьому конкретно, які саме штрафні санкції та за який період заявлені до стягнення колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, у позові позивач просить стягнути заборгованість зі сплати штрафних санкцій у розмірі 3 010 073,53 грн. Однак, названі аргументи відповідача, на думку колегії суддів, не можуть слугувати підставою для відмови у позові, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається наведення розрахунку по кожній із позовних вимог (пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат), зазначено період і суми прострочення по кожному платежу тощо. До позову долучено окремий розрахунок інфляційних втрат. В подальшому, в ході розгляду цієї справи, позивачем також додатково було подано документ за назваою «пояснення щодо певних питань, які виникли під час розгляду справи», у яких наведено певні деталі розрахунку. Таким чином, колегія суддів зазначає, що у даному випадку відстуні підстави для відмови у позові і цей позов розглянуто судом в межах позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України.

Відмова у позові з формальних підстав може слугувати обмеженням доступу до правосуддя, що є неприпустим, виходячи із вимог діючого законодавства України та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема ч. 1 ст. 6, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а тому оскаржене рішення підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, в іншій частині про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних судове рішення підлягає залишенню без змін.

Тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача слід залищити без змін.

Судові витрати.

Розподіл судового збору здійснюється відповідно до ст. 129 ГПК України.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви відповідно до положень ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіл відповідних сум судового збору наведений судом у резолютивній частині судового рішення.

Крім того, щодо розподілу судового збору за подачу апеляційної скарги. Відносно відповідача, оскільки апеляційна скарга ТОВ "Енера Чернігів" залишена без задоволення, то судовий збір покладено на відповідача. Відносно позивача, оскільки апеляційна скарга ПрАТ "НЕК "Укренерго" за результатом розгляду скарги задоволено частково, то судови збір, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окремо, щодо сплаченого позивачем судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити про таке.

Предметом розглядуваного позову є сума 3 010 073,53 грн.

Водночас, відповідно до вимог апеляційної скарги позиваач оскаржив судове рішення в частинні відмови у стягненні 2 518 890,50 грн, які просив задовільнити.

Судовий збір, за апеляційний перегляд судового рішення сплачений відповідачем у сумі 67 786,65 грн, що вбачається із платіжного доручення від 23.09.2021 №1425.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (надалі - Закон) встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п.4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Таким чином, за подання апеляційної скарги відповідачем, вірною до сплати сумою судового збору є 56 675,04 грн, як за вимогу майнового характеру, з урахуванням оспорюваної відповідачем суми в розмірі 2 518 890,50 грн.

За результатом апеляційного перегляду справи, суд дійшов висновку апеляційну скаргу позивача задовольнити частково на суму 592 343,96 грн. Судовий збір за апеляційний перегляд справи розподілено пропорційно задоволеним вимогам, як того вимагають положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням оскарженої суми.

Разом з тим, що стосується надімрно сплаченої відповідачем суми судового збору за апеляційний перегляд судового рішення у цій справі у сумі 11 111,61 грн (67 786,65 грн - 56 675,04 грн), то суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в порядку ч.1. п.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» із заявою по повернення судового збору у цій частині.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 у справі №927/713/21 частково скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 241 453,60 грн пені та 350 890,36 грн штрафу.

В іншій частині позову про стягнення пені та штрафу відмовити».

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2021 у справі №927/713/21 про стягнення 90 365,81 грн 3 % річних, 392 880,45 грн інфляційних втрат залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 16 133,85 грн судового збору за подачу позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (пр. Перемоги, буд. 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (вул. Симона Петлюри, 25, м. Київ, 01032, ) 13 327,74 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду Чернігівської області.

5. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано 29.09.2022.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.В. Владимиренко