ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/99/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

до Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради

про стягнення 3 956 610,13 грн.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради про стягнення 3956610,13 грн заборгованості, з яких 3 942 823,91 грн основного боргу за період з жовтня 021 по грудень 2021,12059,12грн 3 % річних та 1727,10 грн інфляційних нарахувань, посилаючись на укладений між сторонами договір купівлі - продажу теплової енергії №483 від 01.01.2021.

Ухвалою суду від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/99/22 за правилами загального позовного провадження.

18.04.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою суми боргу згідно платіжних доручень №2956 від 11.02.2022 на суму 144000,00 грн, №2957 від 11.02.2022 на суму 356 011,21 грн, №2964 від 14.02.2022 на суму 143 849,79 грн, №2965 від 14.02.2022 на суму 857 000,00 грн, №3012 від 15.02.2022 на суму 486 879,80 грн, №3014 від 15.02.2022 на суму 15 000,00 грн, №3067 від 16.02.2022 на суму 500 000,00 грн, № 3082 від 17.02.2022 на суму 500 000,00 грн, №3109 від 18.02.2022 на суму 500 000,00 грн, №3114 від 21.02.2022 на суму 440 083,11 грн. Таким чином, відповідачем було сплачено позивачу 3 942 823,91 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/99/22 до судового розгляду по суті.

13.06.2022 від позивача до суду надійшла заява про повернення судового збору, у якій позивач повідомляє суд, що відповідачем в добровільному порядку сплачена основна сума заборгованості, однак інфляційні нарахування та 3% річних відповідачем не сплачені. З урахуванням викладеного позивач просить винести ухвалу про повернення з державного бюджету судового збору у розмірі пропорційно сплачених відповідачем коштів.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце засідання суду повідомлені своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2021 між КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (виконавець/позивач) та КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (споживач/відповідач) укладено договір №483 купівлі-продажу теплової енергії.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується своєчасно та відповідної якості надавати теплову енергію, а споживач зобов`язується своєчасно проводити її оплату за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць:

1) споживачі - проводять оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, відповідно платіжним документом, які виписуються виконавцем.

2) споживачі - можуть проводити попередню оплату до 25 числа поточного місяця у розмірі до 100% від очікуваного споживання наступного місяця (п. 3.1 договору).

Не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці. Не отримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обв`язку оплати по цьому договору (п. 3.5 договору).

За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору споживач зобов`язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі сплачувати за фактично надану теплову енергію з часу їх отримання не зважаючи на відсутність укладеного договору;

2) оплачувати теплову енергію у встановлений договором строк;

3) повідомляти виконавця протягом місяця про зміни, що відбулися у стані санітарно-технічного та інженерного обладнання;

4) забезпечити безперешкодний доступ до відповідної інженерної мережі, арматури, засобів обліку води і теплової енергії представників виконавця за наявності в них відповідного посвідчення для ліквідації аварій цілодобово; встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду, зняття контрольних показань засобів обліку води і теплової енергії, тощо-згідно з вимогами законодавства;

5) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг;

6) забезпечувати цілісність засобів обліку води і теплової енергії та не втручання в їх роботу;

7) у разі несвоєчасного внесення плати за теплову енергію сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі;

8) у випадку встановлення засобів обліку води та/або наявності засобів обліку теплової енергії споживач, щомісячно з 25 по останнє число поточного звітного місяця направляє свого представника у відділ збуту виконавця за адресою: вул. Київська, 48 для подання звіту про фактичне споживання за розрахунковий період поточного місяця;

у випадку неподання звіту про фактичне споживання енергії за розрахунковий період по приладах у вказаний термін, розрахунок за використану енергію проводиться розрахунковим методом згідно годинних теплових навантажень.

9) при виході із ладу приладів обліку теплової енергії або не введення їх в експлуатацію кількість енергії, що відпущена визначається розрахунковим способом (згідно теплових навантажень);

10) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених несправностей, пов`язаних з отриманням теплової енергії, що виникли з його вини;

11) за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання, що вийшли з ладу з його вини;

12) своєчасно проводити підготовку приміщення і його санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

13) у разі встановлення виконавцем факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води теплової енергії відшкодувати вартість робіт з проведення їх експертизи, метрологічної повірки та ремонту згідно із законодавством;

14) відшкодовувати виконавцю витрати з проведення аналізу якісних показників надання теплової енергії у разі необґрунтованості претензій;

15) у разі закінчення договору оренди опалювального приміщення, письмово повідомити назву, адресу та реквізити нового орендаря виконавцю за 10 днів до закінчення зазначеного договору оренди опалювального приміщення;

16) у разі продажу приміщення повідомити назву, адресу та реквізити нового власника виконавцю на протязі двох робочих днів;

17) у випадку зміни теплового навантаження приміщення повідомляти виконавця не пізніше десяти днів після таких змін з наданням необхідної документації для проведення перерахунку теплового навантаження.

Цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання. Договір може бути розірваний за зверненням споживача лише після закінчення опалювального періоду. Строк позовної давності за даним договором становить п`ять років ( п. 11.1 договору).

Згідно п. 11.2 розірвання договору можливе тільки в міжопалювальний період.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1175 від 08.10.2021 було встановлено тариф на постачання теплової енергії у розмірі 4776,72 грн/Гкал (з ПДВ), який передбачено у п.п. 3.2.2 п. 3.2 даного рішення.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1288 від 04.11.2021 було внесено зміни до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1175 від 08.10.2021 та встановлено нові (скориговані) тарифи для другої групи споживачів, а саме 6570,36 грн/Гкал (з ПДВ), що передбачено п. 3.2 даного рішення.

За період з серпень 202021, жовтень-грудень 2021 позивачем були надані відповідачу послуги по постачанню теплової енергії на суму 3 942 823,91 грн.

Споживачу були виставлені рахунки на оплату №483 від 06.09.2021 за серпень 2021 на суму 356 011,20 грн, №483 від 06.11.2021 за жовтень 2021 на суму 287 849,79 грн, №483 від 06.12.2021 за листопад 2021 на суму 1 343 879,80 грн, №483 від 31.12.2021 за грудень 2021 на суму 1 955 083,11 грн.

Однак, відповідач за надані послуги розрахунок належним чином не провів, в результаті чого утворилась заборгованість, яка на день подачі позову до суду склала 3 942 823,91 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець обов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" (станом на час виникнення спірних правовідносин), теплова енергія є товарною продукцією, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Теплогенеруюча організація, визначена приписами вказаної статті закону як суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради здійснює свою господарську діяльність у сфері теплопостачання на підставі відповідних ліцензій на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та є суб`єктом відносин у сфері теплопостачання, і відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, після пред`явлення позову до суду відповідачем була сплачена позивачу основна сума заборгованості у розмірі 3 942 823,91 грн.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 3 942 823,91 грн основного боргу підлягає закриттю за відсутності предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Також, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 12 059,12 грн за період з листопада 2021 по січень 2022 включно та 1 727,10 грн інфляційних за грудень 2021.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат в межах заявленого періоду, судом встановлено, що розрахунок здійснені вірно, а нарахована сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо нарахованих позивачем 3 % річних, то відповідно до проведеного судом розрахунку за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду до нарахування, їх розмір становить 9 422,34 грн, а не 12 059,12 грн як вказав позивач.

Таким чином, розмір 3% річних, який підлягає стягненню становить 9 422,34 грн.

Згідно зіст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 9 422,34 грн 3% річних, 1 727,10 грн інфляційних, закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору в частині стягнення 3 942 823,91 грн основного боргу та відмови у задоволенні в іншій частині позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Також, позивачем подана до суду заява про повернення з державного бюджету судового збору у розмірі пропорційно сплачених відповідачем коштів.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути позивачу ухвалою суду з державного бюджету України судовий збір у розмірі 59 142,36 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 3 942 823,91 грн основного боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради ( 10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 120, ) на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради ( 10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, ) - 9 422,34 грн 3% річних, 1 727,10 грн інфляційних, 167,24 грн судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5.Ухвалою суду повернути Комунальному підприємству "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради ( 10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, ) з державного бюджету України судовий збір у розмірі 59 142,36 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.09.22

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек.)