ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022 року м. Дніпро Справа № 912/2755/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Рівна В.В.

представники сторін:

від позивача: Заброда Р.М.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2021 р.

( суддя Глушков М.С., м. Кропивницький )

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР",

м. Кривий Ріг

до

Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича,

м. Крипивницький

про розірвання договору, стягнення 14 073,42 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича про: розірвання договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 р. № 41120528, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Миколою Вікторовичем; стягнення з Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" заборгованості у розмірі 14 000,00 грн., а також інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 73,42 грн., з покладенням на Відповідача судових втрат.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що у зв`язку з істотним порушенням Відповідачем умов договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 р. № 41120528, наявні підстави для розірвання даного договору у судовому порядку та стягнення вказаної суми.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2021 р. позов задоволено частково - розірвано договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 р. № 41120528, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" та Фізичною особою - підприємцем Дорошенко Миколою Вікторовичем. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" заборгованості в сумі 14 000,00 грн, 3% річних у розмірі 36,44 грн, а також судовий збір у розмірі 4 533,19 грн.. В решті позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся фізична особа - підприємець Дорошенко Микола Вікторович, в якій просить рішення суду від 17.12.2021 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Одночасно, в апеляційній скарзі Скаржник просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що ФОП Дорошенко М.В. не був повідомлений про наявність справи в суді, що привело до того, що Відповідач реально був позбавлений інформації про існування даної справи, а Позивач використовуючи дану обставину надав суду неправдиві відомості щодо обставин справи, при цьому суд не перевірив надані докази у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 76, 77, 78, 79, 86, 91 ГПК України.

Так, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду, що Відповідач був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять відомостей про отримання судом повідомлення про доставку на офіційну електронну пошту ФОП Дорошенка М.В. копії судових повідомлень, ухвал та рішення, а також розписки про вручення ФОП Дорошенку М.В. судових повідомлень, ухвал, рішення.

Водночас, на думку Скаржника, даний висновок суд зробив без перевірки достовірності записів пошти, що адресат відсутній за вказаною адресою. Також, суд не перевірив - на підставі яких фактичних даних працівник пошти дійшов до висновку, що Дорошенко М.В. відсутній за вказаною адресою. Крім того, суд не з`ясував, чи були взагалі вчинені поштою відповідні дії щодо вручення судових ухвал ФОП Дорошенку М.В..

При цьому Скаржник зазначає, що запис здійснений працівником пошти, що адресат відсутній за вказаною адресою не відповідає дійсності та спростовується Довідкою № 289 від 01.02.2022 р. КП «ЖЕК № 3» Кропивницької міської ради Дорошенко М.В. 1984 року народження згідно якої Дорошенко М.В. зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ..

Відтак, на думку Скаржника, суд не перевірив факт неможливості вручення працівником пошти судових повідомлень ФОП Дорошенку М.В., чи здійснював працівник пошти дій щодо вручення Дорошенку М.В. таких повідомлень, вчинивши безпідставно запис "адресат відсутній за вказаною адресою". Також суд не врахував правову позицію викладену в постанові Верховного Суду у справі № 295/5011/15 -ц..

Крім того, задовольняючи позов, суд виходив із того, що Договір підписано сторонами та скріплено печатками. Проте з таким висновком Скаржник нe погоджується, оскільки ФОП Дорошенко М.В. не укладав письмовий договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 р. № 411205128, з Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР".

Також, Скаржник наголошує на тому, що матеріали справи не містять оригіналу такого договору, а тому даний висновок суду, що сторони підписали Договір та скріпили Договір печатками зроблений судом на припущенні. Станом на 01.07.2021 р. діяв публічний договір - оферта по виконанню робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів. Проте будучи не повідомленим про відкриття провадження судом, Відповідач не надав Суду свої заперечення на даний Договір.

Таким чином, Скаржник вважає, що суд не встановив фактичні обставини справи, та ухвалив помилково незаконне та необгрунтоване рішення, так як на дату оплати Позивачем роботи діяв договір від 01.07.2021 р., яким не передбачено розірвання договору з обставин викладених у позові, а також виконана робота у повному обсязі відповідно до умов договору від 01.07.2021 р..

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.02.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Березкіної О.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2022 р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 912/2755/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича по справі № 912/2755/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 912/2755/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.03.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання про відкриття провадження у справі, тощо визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В., Березкіної О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 р. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2021 р. у справі № 912/2755/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 3 405,00 грн..

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 01.06.2022 р., у зв`язку з виходом на роботу судді Чус О.В. - члена колегії, визначеної протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2022 р., для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 912/2755/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2021 р. ( з урахуванням ухвали суду від 11.07.2022 р., про виправлення описки ) поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 18.08.2022 р..

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 17.08.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.08.2022 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г., справу № 912/2755/21 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.08.2022 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 22.09.2022 р..

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

У судовому засіданні 22.09.2022 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР" ( Замовник ) та Фізичною особою-підприємцем Дорошенком Миколою Вікторовичем ( Виконавець ) укладено Договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів ( № 41120528 ), шляхом приєднання до публічного договору-оферти, відповідно до п. 2.1 якого Замовник доручає, а Виконавець проводить комплекс робіт з підбору найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів.

У разі прийняття викладених нижче умов і сплати послуг, юридична або фізична особа, виконуюча акцепт цієї оферти, стає Замовником. Договір, укладений Замовником шляхом прийняття (акцепту) цієї публічної оферти, має юридичну силу відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України та є рівносильним договору, підписаному між "ФОП Дорошенко" і "Замовником" ( п. 2.1.2 Договору ).

Згідно з п. 2.2 Договору впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів, Виконавець зобов`язується надати Замовнику виконану роботу у вигляді детального звіту у форматі pdf - документа.

Як зазначено в п. 3.1.2 Договору при надходженні оплати, отриманні заповненої бриф - анкети на пошту Виконавця та/або її обговоренні у телефонній розмові та проведеної зустрічі-знайомства у особистому форматі чи у форматі онлайн конференції, Виконавець негайно приступає до виконання роботи.

У п.п. 4.1, 4.3, 4.4, 4.4.1 Договору визначено, що оплата послуг здійснюється в національній валюті України відповідно до тарифів, встановлених в момент надання послуги. Роботи за цим Договором виконуються на умовах повної оплати вартості послуги. Моментом оплати вважається надходження коштів на рахунок Виконавця. Дата надходження оплати на рахунок Виконавця вважається датою укладення даного Договору і є датою початку роботи.

Положеннями п. 5.1 Договору передбачено, що виконаною роботою вважається підбір найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів форматі pdf - документа, відправленого на пошту Замовника.

Виконавець має право збільшити термін, що зазначений в Договорі, або дату початку роботи у разі, якщо є обставини, які впливають на виконання робіт, зазначених в пункті 2 даного договору. В даному випадку, Виконавець повідомляє Замовника про терміни в письмовій формі по електронній пошті. Обставини, які впливають на виконання роботи в строк некоректна робота домену та хостингу ( п.п. 6.1, 6.2 Договору ).

Виконавцем виставлено рахунок за підбір каналу отримання клієнтів з онлайн №1/1/ від 16.06.2021 р. на суму 14 000,00 грн..

02.07.2021 р. Замовник здійснив перерахування 14 000,00 грн. на рахунок Виконавця з призначенням платежу - оплата за ТОВ "НВП СІНОР" згідно рахунку № 1/1/ від 16.06.2021 р., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 02.07.2021 р..

Як вказує Позивач, Відповідач мав виконати роботу у термін не пізніше 23.07.2021 р., проте її не виконано. Тому, Позивач повідомив Відповідача листом № 699 від 09.08.2021 р. про невиконання останнім зобов`язань, розірвання Договору та заявлено вимогу про повернення перерахованих за Договором коштів у сумі 14 000,00 грн..

У листі-відповіді від 25.08.2021 р. Відповідач підтвердив факт повної оплати робіт (послуг) у сумі 14 000,00 грн., отримання заповненої бриф - анкети 02.07.2021 р. та зазначив, що фактичною датою початку виконання робіт є 06.07.2021 р. з моменту проведення зустрічі - знайомства. Крім того, у листі-відповіді Відповідач не заперечував станом на 25.08.2021 р. факт ненадання результату роботи - детального звіту у форматі pdf - документа.

Натомість, Відповідач в односторонньому порядку змінив термін виконання зобов`язань на 28.08.2021 р. (включно).

Позивач стверджує, що не погоджував продовження терміну виконання робіт, що є істотною умовою договору, оскільки, в такому разі, втратив би інтерес до результату цих робіт, так як не зміг би отримати замовлення від нових клієнтів та виконати їх протягом будівельного сезону 2021 року.

Як вказує Позивач, безпідставні є посилання у листі-відповіді на п. 2.2.1 Договору, згідно з яким Виконавець впродовж 15 робочих днів зобов`язується сповістити Замовника про готовність аналізу та узгодити з Замовником дату та час презентації, оскільки такий пункт у Договорі відсутній.

З огляду на викладене, Позивач вважає, що у зв`язку з істотним порушенням умов Договору Відповідачем, існують усі підстави для розірвання Договору у судовому порядку та стягнення суми основного боргу у розмірі 14 000,00 грн..

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на підставі Договору.

Згідно з ч. 1-2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до встановлених у справі обставин, 02.07.2021 р. Позивач перерахував Відповідачу 14 000,00 грн. в якості оплати на підставі рахунку останнього № 1/1/ від 16.06.2021 р., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 02.07.2021 р., що повністю узгоджується з встановленим договором порядком розрахунків за виконані роботи.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 3.1.2 Договору погоджено, що при надходженні оплати, отриманні заповненої бриф - анкети Виконавець негайно приступає до виконання роботи.

Оплата за договором отримана Відповідачем 02.07.2021 р., що підтверджується останнім в листі від 25.08.2021 р. та зазначеним дублікатом квитанції. Тому, з урахуванням положень п.п. 2.2, 4.4.1 Договору, Виконавець мав надати Замовнику виконану роботу впродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати надходження оплати на рахунок Виконавця, що є датою початку роботи. Оскільки оплату отримано Відповідачем 02.07.2021 р., то останній день для виконання роботи припадає на 22.07.2021 р..

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Відповідачем - погоджені роботи у встановлений Договором строк, не виконані ( доказів не надано ).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п. 6.1 Договору передбачено, що Виконавець має право збільшити термін, що зазначений в Договорі, або дату початку роботи, у разі якщо є обставини, які впливають на виконання робіт, зазначених в пункті 2 даного договору. В даному випадку Виконавець повідомляє Замовника про терміни в письмовій формі по електронній пошті. Обставини, які впливають на виконання роботи в строк: некоректна робота домену та хостингу.

Листом від 25.08.2021 р. Відповідач повідомив Позивача про виявлену помилку у роботі сервісу, однак матеріали справи не містять належних та вірогідних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, суду не було подано доказів на підтвердження погодження сторонами нового строку виконання робіт.

У п. 5.2 Договору сторони погодили, що виконаною роботою вважається підбір найефективнішого і наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів у форматі pdf - документа, відправленого на пошту Замовника.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання Відповідачем у повному обсязі своїх зобов`язань за Договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на фактичні обставини справи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що Відповідачем не було надано суду належних та вірогідних доказів у розумінні ст. 76-79 ГПК України на підтвердження виконання останнім роботи за Договором, у передбачені ним строки.

Оскільки, Відповідач не виконав роботи у строк, визначений умовами Договору, Позивач звернувся до Відповідача із листом № 699 від 09.08.2021 р. про розірвання Договору та повернення перерахованих коштів в сумі 14 000,00 грн..

Положеннями ст. 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 р. у справі №904/7804/16.

Як зазначено в п. 8.1 Договору Замовник не має права розривати даний Договір до закінчення зазначеного терміну, вказаного в пункті 2.2.1, у випадку небажання Замовником продовжувати співпрацю з Виконавцем, оплата за надану послугу не повертається.

Однак, як слушно зауважив місцевий господарський суд - наявний в матеріалах справи Договір не містить п. 2.2.1..

Господарским судом враховано, що підстави для реалізації замовником за договором підряду права на односторонню відмову від договору підряду визначено положеннями ч. 2-4 ст. 849, ч. 2 ст. 852, ч. 3 ст. 858 ЦК України. Правовий аналіз ч. 2-4 ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що вони встановлюють три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови та захисту сторонами договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання. Так, частинами 2, 3 вказаної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов, які напряму залежать від наявності порушень умов договору в діях підрядника, при цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

За приписами ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом, Позивач посилається на те, що Відповідач взагалі не виконав роботу за Договором і саме це стало підставою для реалізації Позивачем свого права на односторонню відмову від договору.

Відповідно до направленого Відповідачу листа № 699 від 09.08.2021 р., Позивач реалізував своє право на розірвання договору підряду в односторонньому порядку. У даному випадку, Позивач мотивує підстави такої відмови від договору саме невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором (виконавець не розпочав роботу), тобто зазначає обставини, за наявності яких до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, а суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини, та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постановах від 12.06.2019 р. у справі № 487/10128/14-ц, від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц, та у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 905/2419/18. Тому, керуючись принципом jura novit curia ("суд знає закони"), суд самостійно здійснює кваліфікацію спірних правовідносин, у зв`язку з чим зазначає, що за змістом наведених позивачем доводів одностороння відмова від договору підряду реалізована ним з підстав, передбачених ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Господарський суд зазначив, що відмовитись від договору підряду і вимагати відшкодувати збитки відповідно до положень ч. 2 ст. 849 ЦК України є правом замовника в силу закону, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України тягне припинення зобов`язань його сторін.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, у Позивача виникло право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором підряду.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом із тим, положеннями ст. 849 ЦК України замовнику надано безумовне право відмовитися від договору підряду, але не визначено форму такої відмови. У Договорі також відсутні положення про форму розірвання договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання договору про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів від 02.07.2021 р. № 41120528 на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача вартості оплачених послуг в сумі 14 000,00 грн, господарский суд зазначив таке.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондує положенням ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, положеннями ч. 2 ст. 849 ЦК України законодавцем визначено більш широке поняття збитків при їх відшкодуванні за наслідками порушення умов договору підряду, де відшкодуванню підлягають і витрати зроблені замовником на виконання договірних зобов`язань.

Ураховуючи відсутність доказів належного виконання Відповідачем договірних зобов`язань із виконання робіт за договором, припиненого згідно зі ст. 849 ЦК України, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми 14 000,00 грн, сплачену Позивачем за договором, відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України.

Крім основного боргу, Позивач нарахував за період з 03.07.2021 р. по 16.09.2021 р. та заявив до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 73,42 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, як встановив господарський суд - Позивачем невірно було визначено початок періоду нарахування індексу інфляції та 3 % річних, а саме з 03.07.2021 р., при цьому останній день для виконання роботи припадає на 22.07.2021 р.. Тому, прострочення має місце з 23.07.2021 р.. У межах визначеної позивачем суми боргу - 14 000,00 грн, господарським судом здійснено власний розрахунок індексу інфляції та 3% річних, за результатами якого розмір 3 % річних за період з 23.07.2021 р. по 16.09.2021 р. становить 64,44 грн, а індекс інфляції за період з 23.07.2021 р. по серпень 2021 (станом на день подання позову останній місяць, за який опубліковано індекс інфляції - серпень) мав від`ємне значення - 28,00 грн.. Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню тільки 3 % річних в розмірі 36,44 грн. з урахуванням від`ємного значення індексу інфляції ( 64,44 грн. - 28,00 грн. ). В іншій частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат господарський суд відмовив, у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання Скаржника на неналежне його повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, та наявність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду, з підстав, визначених пунктом 3 частини 3 ст. 277 ГПК України, з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 ст. 89 ЦК України відомості про місцезнаходження юридичної особи ( фізичної особи підприємця ) вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення Відповідача про розгляд справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, процесуальні документи направлялися судом першої інстанції рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи - поштові конверти із вкладеннями - копією ухвали від 11.10.2021 р., від 09.11.2021 р. та від 07.12.2021 р., які направлено судом на адресу Відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті органами поштового зв`язку з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою", поштовий штемпель містить дату - 20.10.2021 р., 15.11.2021 р. та 15.12.2021 р., відповідно.

Крім того, зазначені ухвали було надіслано судом Відповідачу на адресу, яка вказана в договорі від 02.07.2021 р. № 41120528, та зазначена Позивачем як поштова. Поштові конверти з даними ухвалами також повернуті суду з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Інших адрес Відповідач суду не повідомляв та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інші адреси відсутні, тому суд був позбавлений можливості направити ухвалу на інші адреси.

Суд зазначає, що у даній справі Відповідач є фізичною особою-підприємцем, на яку відповідно до положень статті 4, частини 1, пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування, та які відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Для отримання поштових відправлень фізична особа-підприємець повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270. ( Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 р. у справі № 916/939/15-г).

Згідно з частиною 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

День невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження Відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду. ( Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.06.2022 р. у справі № 910/4430/21, від 02.08.2022 р у справі № 908/273/21 ).

Також Верховний Суд в постанові від 27.07.2022 р. у справі № 908/3468/13 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 р. у справі № 910/6835/20 ).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані аргументи Скаржника про неналежне його повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки суд здійснив всі передбачені процесуальним законом дії щодо повідомлення Відповідача про розгляд цієї справи.

Щодо посилань Скаржника на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду у справі № 295/5011/15 -ц, то така стосується інших встановлених у справах обставин, тому така правова позиція не є релевантною для даного спору.

Доводи Скаржника про те, що ФОП Дорошенко М.В. не укладав письмовий Договір про виконання робіт з підбору найефективнішого та наймаржинальнішого онлайн каналу отримання клієнтів № 41120528 від 02.07.2021 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП СІНОР", спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставнинами.

12. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

13. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дорошенка Миколи Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.12.2021 р. у справі № 912/2755/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.09.2022 р.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна