ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/598/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Н. Церковної при секретарі судового засідання І.Гусевик, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" (49106, м. Дніпро, вул. Камаська,64, ) до Приватного виробничо - комерційної фірми "Фіалка" (35314, Рівненська обл., Рівненський район, село Зоря, вул. Конституції, 24 кв.16, ) про стягнення в сумі 146 435,29 грн.

в засіданні приймали участь:

від відповідача Шевчук В.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Технооптторг-Трейд» (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми «Фіалка» (далі Відповідач) в якому просить стягнути заборгованість в розмірі 146 435,29 грн. та судовий збір.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір постачання товару та/або послуг на умовах відстрочення платежу № 85/22/7 від « 10» січня 2022 р., у відповідності до умов якого (п. 1.1. Договору), «Позивач зобов`язаний передати у власність (поставити) Відповідачеві автомобільні товари в асортименті (надалі «Товар»), а Відповідач зобов`язаний прийняти вказаний Товар, і сплатити за нього (них) визначену даним Договором грошову суму». Для належного виконання всіх умов вище вказаного договору, Позивач здійснив поставку Товару (згідно п.1.1. Договору) в повному обсязі, на загальну суму: 125379,00 грн., що підтверджується підписаними Відповідачем відповідними видатковими накладними. Відповідач за даним Договором здійснив часткову оплату за Товар, що підтверджується платіжними дорученнями по рахунку. Після часткової оплати Товару, сума боргу Відповідача, на сьогоднішній день складає 98 247,00 грн.

12.09.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву де вказує, що Відповідачем у заяві про закриття провадження було повідомлено суду, що 05.08.2022 року та 09.08.2022 року ПВКФ «Фіалка» здійснено платежі на суму 98 247 грн. на користь ТОВ «Технооптторг-Трейд». Як вбачається із розрахунку заборгованості, та позовної заяви, зазначені платежі не були враховані Позивачем при підготовці відповідного позову. Вказані обставини підтверджуються платіжними дорученнями та актом звірки, які надаються для суду. Відтак, між сторонами відсутній предмет спору, адже згаданий у позовній заяві основний борг було повністю добровільно погашено Відповідачем. Позивачем при підготовці позову не було враховано відповідних проплат, які мали місце з боку відповідача 05.05.2022 року та 09.08.2022 року, відтак наведений розрахунок штрафних санкцій є невірним. Окрім того, відповідач повідомляє, що виникнення даного прострочення було зумовлене введенням на території України військового стану.

15.09.2022 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 13 вересня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.09.2022 року відкладено розгляд справи на 27 вересня 2022 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

10.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Технооптторг-Трейд» (постачальник) та Приватною виробничо-комерційною фірмою «Фіалка» (покупець) було укладено Договір постачання товару та/або послуг на умовах відстрочення платежу № 85/22/7 (а.с.12-17).

Згідно п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується в умовлені Сторонами строки передати у власність (поставити) Покупцеві автомобільні товари в асортименті (падалі - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити за вказаний Товар в порядку та на умовах, визначених ним Договором. Поставка Товару за ним Договором здійснюється окремими партіями.

Відповідно до п.2.1 Договору поставка Товару здійснюється Постачальником на умовах - ЕХW склад Постачальника відповідно до положень Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів Інкотермс у редакції 2010 року (надалі - «Інкотермс»), якщо інше не передбачено в додатках до цього Договору.

Зобов`язання Постачальника щодо поставки (передачі) Товару за цим Договором вважаються виконаними після передачі Товару Покупцю (Перевізнику) та підписання останнім товарно-транспортних та/або видаткових накладних. Датою поставки (передачі) Товару є дата підписання Покупцем (Перевізником) товарно-транспортних та/або видаткових накладних. Ризик випадкового знищення Товару переходить до Покупця з дати поставки (передачі) Товару (п.2.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору загальна сума цього Договору орієнтовно становить 12 000 000 грн., включаючи податок на додану вартість 2 000 000,00 грн. та визначається вартістю Товару та/або Послуг, поставленого/наданих протягом всього строку (терміну) дії цього Договору.

У пункті 3.3 Договору сторонами погоджено, що оплата вартості Товару та/або Послуг здійснюється Покупцем у строк не пізніше ніж 14 днів з дати поставки Товару/падання Послуг, якщо інше не передбачено додатками до цього Договору, підписаними уповноваженими особами Сторін.

Датою оплати вважається дата фактичного зарахування грошових коштів, що підлягають сплаті на поточний рахунок Постачальника (п.3.5 Договору).

Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 Договору у випадку порушения строків оплати вартості Товару та/або Послуг Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент її нарахування) за кожен день прострочення у межах трирічного строку позовної давності. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови Договору до моменту повного виконання такого зобов`язання Покупцем. При цьому Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику визначену пеню протягом 3 (трьох) банківських днів із моменту отримання письмового повідомлення від Постачальника. У випадку прострочення виконання грошових зобов`язань понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми фактичної заборгованості. У випадку несвоєчасної оплати Постачальник має право на підставі ст. 692 ЦК України вимагати від Покупця оплати Товару та 3% від несвоєчасно сплаченої суми за користування грошовими коштами Постачальника з моменту переходу права власності на несвоєчасно оплачений Товар та/або з моменту надання послуги.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

На виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 125 379,00 грн., що підтверджується підписаними видатковими накладними № 8909 від 03.02.2022 р. на суму 14 220,00 грн; № 8902 від 03.02.2022 р. на суму 27 132,00 грн; № 10351 від 07.02.2022 р. на суму 21 108,00 грн; № 11956 від 11.02.2022 р. на суму 24 288,00 грн; № 14161 від 17.02.2022 р. на суму 4 359,00 грн; № 14169 від 17.02.2022 р. на суму 7 086,00 грн; № 16348 від 23.02.2022 р. на суму 27 186,00 грн. (а.с.21-27).

Судом встановлено, що зазначені видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їхніми печатками.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем на виконання умов Договору було здійснено часткову оплату за товар, що підтверджується платіжним дорученням №23831 від 02.02.2022 року на суму 27 132,00 грн. (а.с.28).

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі № 918/598/22 відповідачем проведено оплату в частині основного боргу на суму 98 147,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 26616 від 05.08.2022 р. на суму 4 359,00 грн.; платіжним дорученням № 26617 від 05.08.2022 р. на суму 7 086,00 грн.; платіжним дорученням № 26618 від 05.08.2022 р. на суму 27 186,00 грн.; платіжним дорученням № 26707 від 09.08.2022 р. на суму 14 220,00 грн.; платіжним дорученням № 26708 від 09.08.2022 р. на суму 21 108,00 грн.; платіжним дорученням № 26709 від 09.08.2022 р. на суму 24 288,00 грн. (а.с.47-52).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Відтак, суд прийшов до висновку про закриття провадження у даній справі в частині стягнення 98 247,00 грн. грн основного боргу.

Крім того, позивачем також пред`явлено до стягнення з відповідача 14 552,52 грн. пені., 15% штрафу від суми боргу в розмірі 14 737,10 грн., 3% за користування чужими коштами в розмірі 2 947,41 грн., інфляційні 14 616,32 грн. та 3% згідно ч.2 ст. 625 ЦПК України в розмірі 1 334,99 грн.

Як вбачається, спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, заснованими на договорі, та стосуються прав та обов`язків щодо постачання товару. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає свої вимоги про стягнення вартості поставленого та неоплаченого товару обґрунтованими, та з огляду на несплату відповідачем вказаної вартості, позивач вважає свої права порушеними.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі змістом статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з нормами статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач своїх зобов`язань з оплати поставки товару своєчасно не виконав.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Керуючись положеннями пункту 5.2 договору, позивач з 18.02.2022 року по 11.08.2022 року нарахував відповідачу штрафні санкції.

Разом з тим, як вже зазначалось судом, відповідач у відзиві та клопотанні про закриття провадження у справі просить суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019 року по справі № 910/1526/19, Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі ст.233 Господарського кодексу України штрафу.

Суд, також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно із якою, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи інтереси сторін, ступінь виконання зобов`язання відповідачем, незначність прострочення виконання зобов`язання відповідачем, його поведінку щодо добровільної сплати боргу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, суд вважає за доцільне та правомірним зменшити на 90% нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу, пені та відсотків до 3 223,70 грн.

При цьому, суд також приходить до висновку про правомірне нарахування 14 616,32 грн - інфляційних збитків, 1 334,99 грн - 3% річних, які підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Також, суд звертає увагу позивача, що Положеннями пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Отже, позивач має право звернутись до суду із заявою про повернення судового збору .

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного виробничо - комерційної фірми "Фіалка" (35314, Рівненська обл., Рівненський район, село Зоря, вул. Конституції, 24 кв.16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технооптторг-Трейд" (49106, м. Дніпро, вул. Камаська,64, ) 14 616,32 грн - інфляційних збитків, 1 334,99 грн - 3% річних, 3 223,70 грн - штрафних санкцій згідно договору та 816,44 судового збору.

3. Закрити провадження в частині стягнення 98 247, 00 грн - основного боргу.

4. В решті позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 29.09.2022 року.

Суддя Н.Церковна