ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/1431/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року

по справі №923/1431/20

за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС"

про стягнення 289 141,33 грн. боргу за договорами про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу

(суддя місцевого господарського суду: Немченко Л.М., Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул.Театральна, 18),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, якого ухвалою суду від 18.08.2021 замінено на правонаступника Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (далі - Управління) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» (далі - ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС»), в якій просило суд (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.02.2021) стягнути 289 141,33 грн. боргу за Договорами про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу.

В обґрунтування позовних вимог Управління вказало, що між ним та ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» були укладені Договори про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу. Разом з тим, ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» не виконує своєчасно вимоги за приписами, претензіями та зауваженнями Управління естетики, а також вимоги законодавства щодо подання повних, достовірних та актуальних даних із заявами для оформлення дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Позивач вказав, що за наслідками невиконання відповідачем своїх зобов`язань, починаючи з 2019 року по грудень 2020 року, утворилась заборгованість у розмірі 289 141,33 грн. до міського бюджету, у зв`язку з чим порушуються вимоги пунктів 2.2, 2.3.3, 2.4, 4.2.4 Договорів, про що Управління неодноразово інформувало ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» в претензіях: від 22.04.2020 №02-18-03/20, від 26.10.2020 №02-18-15/20, від 10.12.2020 №02-20-27/20, від 15.12.2020 №02-20-27/20, які направлялись на E-mail: з актом звірки та рахунками до сплати.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на користь Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради 289141,33 грн. боргу за Договорами про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, 4337,50 грн. витрат по сплаті судового збору та 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Херсонської області про зупинення провадження від 09.07.2021; повернуто Управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради з Державного бюджету надлишково сплачений судовий збір у сумі 541,38 грн., що був перерахований квитанцією № 7_12 від 30.12.2020.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що ним вивчено умови Договорів, на підставі яких позивач просить стягнути суму боргу, яка склалась протягом 2019-2020 років та встановлено, що сторони, укладаючи вищезазначені договори, не погодили застосування при розрахунках знижок, передбачених Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.10.2015 №369, тому доводи відповідача про нарахування та заявлення до стягнення суми боргу без врахування знижок, передбачених Правилами № 369, не прийняв до уваги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені до стягнення суми, нараховані позивачем у відповідності до Договорів на тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу від 11.08.2015 №01-16-90/15, від 07.12.2015 №01-16-169/15, від 09.02.2016 №01-16-15/16, від 16.02.2016 №01-16-23/16, від 17.06.2016 №01-16-92/16, від 16.08.2016 №01-16-120/16, від 13.12.2016 №01-16-180/16, 17.01.2017 №02-20-02/17,13.09.2017 №02-20-141/17, від 06.11.2019 №02-20-166/19, від 18.12.2019 №02-20-180/19, від 08.09.2020 №02-20-113/20, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 по даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Херсонської області є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, в рамках судового розгляду в суді першої інстанції не було з`ясовано чи має право позивач передання майна у найм, а питання обов`язку передати майно відповідно до чинного законодавства України суд просто проігнорував. Відповідно до норм чинного законодавства передача нерухомого майна в тимчасове платне користування повинно відбуватися за актом прийому-передачі. Однак ні в договорах, ні в додатках до них про це не зазначено і вони відсутні взагалі.

Апелянт зазначає, що станом на дату подання позовної заяви він не має жодної заборгованості ні перед Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, ні перед Управлінням маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради, ні перед бюджетом. Заявник вказує, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції у відповідача були відсутні належні первинні документи за взаєморозрахунками з позивачем. Відповідач, не маючи належних первинних бухгалтерських документів, керувався договорами, укладеними з позивачем, своїми листами та листами позивача по соціальній рекламі, оскільки фактичне розміщення соціальної реклами є підставою для застосування знижки.

Крім того, заявник апеляційної скарги вказує, що не маючи права на одержання плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, Управління маркетингу міста і туризму Херсонської області є неналежним позивачем у позові про її стягнення, у зв`язку з чим у позові слід відмовити.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження по справі №923/1431/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року по справі №923/1431/20 на: 28.03.2022 року о 12-00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на 20.09.2022 року о 14-00 год. Інформацію про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги розміщено на офіційному веб-сайті «Судова влада». В судове засідання представники сторін не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Так, Положенням про Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради затверджене рішенням Херсонської міської ради від 28.11.2014 №1589 закріплено, що управління уповноважено здійснювати функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Херсонської міської раді, відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради (далі - Управління) та ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» (далі - Організація) були укладені Договори про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу (далі - договори), а саме: від 11.08.2015 №01-16-90/15, від 07.12.2015 №01-16-169/15, від 09.02.2016 №01-16-15/16, від 16.02.2016 №01-16-23/16, від 17.06.2016 №01-16-92/16, від 16.08.2016 №01-16-120/16, від 13.12.2016 №01-16-180/16, 17.01.2017 №02-20-02/17,13.09.2017 №02-20-141/17, від 06.11.2019 №02-20-166/19, від 18.12.2019 №02-20-180/19, від 08.09.2020 №02-20-113/20.

Розділом 1 укладених сторонами Договорів передчасно, що Управління, як уповноважений Херсонською міською радою орган, на умовах та в порядку, передбаченому Договором, надає, а Організація приймає в тимчасове платне користування місце, з метою розташування на ньому рекламного засобу (далі -РЗ), який використовується для розміщення зовнішньої реклами (далі - місце) (п.1.1 Договору). Договір визначає відносини Сторін щодо тимчасового платного користування Організацією місцем. (п.1.2)

Пунктом 1.3 Договорів передбачено, що адреса, площа, кількість місць, що надаються в користування за Договором, визначаються згідно з Додатком 1 до Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договорів, підставою для нарахування та внесення Організацією на поточний рахунок Управління плати є Договір та відповідні додатки до нього.

Відповідно до п. 2.3.3 Договорів, плата за користування місцем сплачується Організацією з дати прийняття Управлінням рішення про встановлення пріоритету та становить 100% плати за тимчасове користування місцем із дати прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, розрахунок якої визначається згідно із додатком 2 до Договору.

Пунктом 2.4. Договорів передбачено, що плата за користування місцем для розташування РЗ сплачується організацією щомісяця, за 10 днів до кінця поточного місяця, за розрахунками, згідно з додатком 2 до Договору, у безготівковій формі на поточний рахунок робочого органу, відкритого в управлінні Державної казначейської служби України у місті Херсоні, незалежно від наслідків господарської діяльності Організації, наявності або відсутності підписаних Сторонами актів наданих послуг.

Згідно з п. 2.5 Договорів розмір плати за користування місцем може змінюватися в порядку, передбаченому Договором.

Підпунктом 3.1.5 пункту 3.1 Договорів передбачено, що за ініціативи виконавчих органів ради або уповноважених на це посадових осіб замовляти Організації безоплатно використання робочих поверхонь РЗ для розміщення соціальної реклами, інформаційних матеріалів, у тому числі до державних та місцевих свят, застосовуючи пільги при розміщенні Організацією даної реклами, передбачені нормами чинного законодавства України про рекламу.

Пунктом 4.2.4 договорів встановлено, що Організація зобов`язана своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями в розмірі, передбаченому Договорам.

19.03.2020 ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» листом №19/03/2020, у зв`язку з настанням епідемії та обставин непереборної сили (Розділ 9 Договорів) просило призупинити дію розділу №2 до Договорів про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу та не нараховувати плату за місця тимчасового користування на період карантину, а саме за березень та квітень 2020 року. Підставою для цього стало запровадження обмежувальних заходів з метою недопущення розповсюдження корона вірусної інфекції, беручи до уваги Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), Постанови КМУ за № 211 та 215 «Про запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої SARS-CoV-2», Протокол № 10 від 16.03.2020 року Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій «Про посилення обмежувальних заходів на території міста Херсона з метою попередження розповсюдження нової корона вірусної інфекції (COVID-19)».

20.03.2020 позивачем по справі було отримано лист відповідача щодо призупинення дії розділу 2 укладених між сторонами Договорів у зв`язку із настанням епідемії та обставин непереборної сили. За результатами розгляду даного звернення відповідачу була надана відповідь, з якої вбачається, що призупинення дії Договорів позивачем не було погоджено.

В подальшому позивач зазначив, що за наслідками невиконання відповідачем своїх зобов`язань, починаючи з 2019 року по грудень 2020 року, утворилась заборгованість у розмірі 289 141,33 грн., що є порушенням вимог пунктів 2.2, 2.3.3, 2.4, 4.2.4 Договорів, про що Управління неодноразово інформувало ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» в претензіях: від 22.04.2020 №02-18-03/20, від 26.10.2020 №02-18-15/20, від 10.12.2020 №02-20-27/20, від 15.12.2020 №02-20-27/20, які направлялись на E-mail: із актом звірки та рахунками до сплати. Претензії від 10.12.2020 вих. № 02-20-24/20 та від 15.12.2020 вих. № 02-20-27/20 вручені представнику відповідача особисто. В зазначених претензіях Управлінням пропонувались шляхи вирішення ситуації, що склалась, та попереджалось ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРЕО СЕРВІС» про наслідки невиконання вимог.

Вказані обставини стали підставою для звернення Управління до Господарського суду Херсонської області з відповідними позовними вимогами про стягнення коштів з ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС».

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини першої статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що укладені сторонами договори за своєю юридичною природою є договорами найму (оренди).

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму 9 оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється за договором найму.

Отже, зазначені договори найму породили взаємні права та обов`язки сторін, в тому числі обов`язок Організації, відповідача за справою, здійснити плату за користування місцем для розміщення реклами.

За статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що відповідні ради є органами самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Положеннями статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів статті 29 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад та встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад.

Як вбачається з умов укладених сторонами договорів, в тимчасове користування відповідачу надані місця для розташування рекламних засобів.

Відповідно до абз. 6, абз. 14 статті 1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг;

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про рекламу" порядок розміщення зовнішньої реклами визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Відповідно до пункту 2 вказаних Правил дозволом є документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою); спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Пунктом 3 Типових правил, встановлено, що зовнішня реклама розміщуються на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Згідно з п. 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

За пунктом 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Відповідно до пункту 32 Типових правил плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Положенням про Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради затверджене рішенням Херсонської міської ради від 28.11.2014 №1589 закріплено, що управління уповноважено здійснювати функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Херсонської міської раді, відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.17 зазначеного Положення до повноважень Управління віднесено укладання з розповсюджувачами об`єктів зовнішньої реклами договорів про право тимчасового користування місцями для розташування рекламними засобами.

В місті Херсоні порядок розрахунку плати та типова форма договору встановлена Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, які затверджені Рішенням виконавчого комітету міської ради 20.10.2015 №369. Пунктом 6.1 Правил розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, які затверджені Рішенням виконавчого комітету міської ради 20.10.2015 №369 (далі - Правила) закріплено, що плата за тимчасове користування місцями, які перебувають у комунальній власності, для розташування РЗ здійснюється на підставі Договору, укладеного Робочим органом та розповсюджувачем, відповідно до затверджених тарифів і коефіцієнтів, а місцями, що перебувають у державній або приватній власності, - на договірних засадах з їх власником або уповноваженим ним органом (особою).

В даному випадку між позивачем та відповідачем укладено господарські договори про тимчасове користуванням місцем для розташування рекламного засобу, в яких передбачені вказані вище істотні його умови, в тому числі предмет, ціна та строк дії договору. Зокрема, предмет визначено як місце з метою розташування на цьому рекламного засобу, який використовується для розміщення зовнішньої реклами. Сторони укладали договори, форма яких затверджена рішенням виконкому Херсонської міської ради від 18.01.2011 № 15. Перелік місць, площа та адреси місцезнаходження таких місць визначені у специфікаціях, які є додатком № 1 до договору та є частиною укладених сторонами договорів.

Як зазначалося раніше, за п.2.1 договорів визначено, що за користування місцем Організація щомісячно сплачує плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності до тарифів, встановлених відповідним рішенням міської ради. За п.2.2 договорів підставою для нарахування та внесення Організацією на поточний рахунок Управління плати є цей договір та відповідні додатки до нього. За п.2.3 договорів плата за користування місцем сплачується Організацією з дати прийняття Управлінням рішення про встановлення пріоритету від 11.08.2015 № 26-150/15. За додатком № 2 до договорів погоджено розмір тарифу та розмір тарифу з застосуванням пріоритету - 125% від тарифу.

Позивач доводив, що зобов`язання зі здійснення плати за користуванням місцями на умовах договорів відповідач виконав частково, заборгованість на день звернення позивача до суду становила 325230 грн. за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року. В ході розгляду справи, сторони проводили звірку розрахунків, після чого позивач звернувся до суду з заявою про зменшення суми позовних вимог та просив стягнути з відповідача 289141 грн. 33 коп. за період з грудня 2019 року по грудень 2020 року.

Згідно залученого до матеріалів справи акту звіряння проведеного сторонами станом на 31.12.2020 року у акті мають місце розбіжності за даними сторін. Так, за даними позивача станом на 31.12.2020 сальдо на його користь складає сума 289141,33 грн. За даними відповідача сальдо на користь позивача складає суму 35165,44 грн. (т.2 а.с.17-22). При повторній звірці розрахунків (т.2.а.с.103-107) за даними позивача станом на 01.01.2021 сальдо на його користь складає сума 289141,33 грн., однак за даними відповідача сальдо на користь позивача складає суму 144640,20 грн.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, розбіжності в даних бухгалтерського обліку сторін пов`язані з тим, що при розрахунках позивач не застосовував знижки, які передбачені Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затверджені рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.10.2015 №369 (Правила №369), натомість відповідач при розрахунку плати враховував такі знижки.

Так, здійснення знижки за розміщення соціальної реклами здійснюється за порядком (розділ 7), передбаченим Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.10.2015 №369. Згідно пункту 7.4 Правил № 369 на час розміщення соціальної реклами на відповідні місця застосовується знижка 100 відсотків від суми оплати площини, на якій розміщувалася соціальна реклама, за результатами обстежень. Розміщення постерів із соціальних кампаній здійснюється за попереднім погодження сюжетів (місць, кількості) робочим органом, відповідно до підпункту 7.3 Правил 369.

Разом з тим, сторонами не погоджено умови та періоди застосування знижки за соціальну рекламу, яка була розміщена відповідачем. Підставою застосування знижки за розміщення соціальної реклами є лист відповідної організації, в даному випадку відповідача по справі. Лист про розміщення соціальної реклами з метою застосування відповідної знижки повинен надаватися управлінню під час розміщення цієї соціальної реклами. Звернення із відповідними листами щодо застосування знижки за розміщення соціальної реклами передує її розміщенню, оскільки подання цих листів є підставою для здійснення відповідного контролю щодо факту розміщення соціальної реклами організацією та підставою розрахунку плати за користуванням місцем для розміщення РЗ за поточний місяць.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не отримано від відповідача листи та не застосовано знижку за даними бухгалтерського обліку, в той час як відповідач враховував ці листи та на підставі них нараховував знижку. Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів відправлення листів про застосування знижки (листи№№ 05/04 від 03.04.202; 05/05 від 05.05.2020, 25/05 від 25.05.2020, 16/06 від 16.06.2020, 05/08 від 05.08.2020, 04/09 від 04.09.2020, 08/10 від 08.10.2020, 05/11 від 05.11.2020, 07/12 від 07.12.2020) .

Поряд з цим, надані відповідачем листи від 21.04.2021 за вихідним № 21/04, які були отримані отримані позивачем 22.04.2021 не приймаються судом апеляційної інстанції в якості доказу наявності підстав для застосування знижки, оскільки вказані листи стосуються знижки за розміщення реклами у 2020 році, у той час як застосування знижки за розміщення соціальної реклами через рік після її розміщення є неможливим, оскільки це суперечить умовам укладених сторонами Договорів та вимогам Правил №369.

За таких обставин, судова колегія, з огляду на умови договорів, на підставі яких позивач просить стягнути суму боргу, яка утворилася протягом 2019-2020 років, а також враховуючи, що сторони, укладаючи вищезазначені договори, не погодили застосування при розрахунках знижок, передбачених Правилами розміщення та експлуатації об`єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.10.2015 №369, вважає доводи відповідача про нарахування та заявлення до стягнення суми боргу без врахування знижок, передбачених Правилами № 369, безпідставними.

Крім того, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи відповідача в частині того, що позивачем не надавалися йому відповідні рахунки та акти виконаних робіт оформлені відповідним чином, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для невиконання відповідачем по справі взятих на себе зобов`язань за договором. Так, пунктом 2.4 спірних договорів врегульовано, що плата за користування місцем для розташування РЗ сплачується Організацією щомісяця, за 10 днів до кінця поточного місяця, за розрахунками, згідно з додатком 2 до Договору, у безготівковій формі, на поточний рахунок робочого органу, відкритого в управлінні Державної казначейської служби України у місті Херсоні, незалежно від наслідків господарської діяльності Організації, наявності або відсутності підписаних Сторонами актів наданих послуг.

При цьому суд враховує, що Додатком №2 до Договорів , підписаних сторонами, чітко визначено розмір плати за кожне місце розміщення реклами, і в кожному з укладених договорів наявна повна інформація про розрахунковий рахунок з зазначенням всіх необхідних для здійснення оплати реквізитів, як то код платежу, назва платежу, одержувач, банк одержувача і.т.п.

Таким чином, порядок розрахунку та строки розрахунку визначені сторонами шляхом укладання договору та не передбачають надання рахунків за відповідними договорами для здійснення оплати за розміщення рекламного засобу.

Стосовно посилання відповідача на запровадження Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами) карантину, який віднесено до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у зв`язку з чим відповідач вважає, що він звільняється від плати за користування рекламними засобами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Те, що карантин був віднесений до переліку форс-мажорних обставин, не означає автоматичне звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності. Вони мають довести, що порушення зобов`язання (умов договору) сталося внаслідок запроваджених обмежень.

При чому, укладений договір повинен містити наявність домовленостей сторін з питань форс-мажорних обставин (перелік обставин, строки, порядок повідомлення, наслідки тощо), своєчасно та належним чином повідомити іншу сторону про виникнення обставин форс-мажору, підготувати необхідні докази впливу заборон на неможливість виконання конкретного обов`язку та звернутись із заявою до Торгово-промислової палати України за отриманням сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Форс-мажорні обставини засвідчуються за кожним окремо зобов`язанням (договором, окремим податковим, іншим зобов`язанням чи обов`язком), і тягар доведення виникнення, існування та впливу таких обставин для конкретного обов`язку лежить саме на заявнику.

Видання сертифікату ТПП можливе лише за встановлення нею причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором і невиконанням суб`єктом господарювання договірних зобов`язань.

Сторона договору може бути звільнена від відповідальності у випадку введення карантину Кабінетом Міністрів України через коронавірус COVID-19, у випадку доведення: наявності обставин непереборної сили; їхнього надзвичайного характеру, неможливості попередити за даних умов завдання шкоди, причинного зв`язку між обставинами та неможливістю виконання зобов`язання.

За таких обставин, враховуючи умови укладених між сторонами договорів, а також зміст листування між сторонами по справі, судова колегія звертає увагу, що сторонами не узгоджено можливості відповідача не сплачувати платежі за зобов`язанням, у зв`язку із запровадженням Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами) карантину.

Крім того, враховуючи приписи Положення про Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради затверджене рішенням Херсонської міської ради від 28.11.2014 №1589, в якому закріплено, що управління уповноважено здійснювати функції робочого органу із регулювання діяльності у галузі розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Херсонської міської раді, відповідно до чинного законодавства, Південно-західний апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи апелянта стосовно неналежного позивача у даній справі.

Також судовою колегією не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно неналежного оформлення передачі нерухомого майна в тимчасове платне користування, оскільки нерухоме майно передавалось відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Крім того, сторонами по справі не заперечується користування вказаним майном та розміщення реклами, про що свідчать наявні матеріали справи та часткові оплати ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС».

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Управління про стягнення нараховані позивачем сум у відповідності до договорів на тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу від 11.08.2015 №01-16-90/15, від 07.12.2015 №01-16-169/15, від 09.02.2016 №01-16-15/16, від 16.02.2016 №01-16-23/16, від 17.06.2016 №01-16-92/16, від 16.08.2016 №01-16-120/16, від 13.12.2016 №01-16-180/16, 17.01.2017 №02-20-02/17,13.09.2017 №02-20-141/17, від 06.11.2019 №02-20-166/19, від 18.12.2019 №02-20-180/19, від 08.09.2020 №02-20-113/20.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року по справі №923/1431/20 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року по справі №923/1431/20 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року по справі №923/1431/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 року по справі №923/1431/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.09.2022 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош