ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" жовтня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/853/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши клопотання представника позивача за вх. №02.3.1-02/5174/22 від 05.10.2022 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом Малого приватного підприємства «КАРПАТИ» м. Ужгород

до відповідача Оноківської сільської ради, с. Оноківці Закарпатська область

про визнання незаконними та скасування рішень

Без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом Малого приватного підприємства «КАРПАТИ» (далі по тексту - МПП «КАРПАТИ») до Оноківської сільської ради про визнання незаконними та скасування рішення четвертої сесії восьмого скликання (другого засідання) Оноківської сільської ради від 3 березня 2021 року за № 230 -IV - VIII «Про скасування та внесення змін до рішень сільської ради щодо МПП «КАРПАТИ»; (2)рішення восьмої сесії восьмого скликання (перше засідання) від 5 серпня 2021 року №587- VIII-VIII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо поділу орендованої позивачем земельної ділянки за кадастровим номером :04:004:0006 на три частини після закінчення терміну дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 8 серпня 1996 року, укладеного між Оноківською сільською радою та МПП «КАРПАТИ»; (3)рішення дев`ятої сесії восьмого скликання (перше засідання) Оноківської сільської ради від 16 вересня 2021 року № 684-ІХ- VIII «Про звернення до МПП «КАРПАТИ» щодо звільнення земельних ділянок, надання пропозицій для подальшого їх використання, а також (4)зобов`язання відновити права МПП «КАРПАТИ», привівши земельну ділянку кадастровий номер :04:004:0006 у технічний стан, який існував станом до 5 серпня 2021 року, а саме об`єднати три земельні ділянки з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, №:10:020:0241 в одну, усунувши в такий спосіб перешкоди орендареві належно виконувати свої обов`язки по договору. Позов заявлено на підставі статей 2, 24 Земельного кодексу України, статей 59, 74, Закону України «Про місцеве самоврядування».

05.10.2022 на адресу Господарського суду Закарпатської області від МПП «КАРПАТИ» надійшло клопотання за вх. №02.3.1-02/5174/22 у якому позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом (1)заборони Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області до набрання законної сили рішенням суду у даній справі укладати з будь-якими третіми особами договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, які знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, урочище «Оріховське озеро», а також шляхом заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії по реєстрації речових прав чи обтяжень щодо земельних ділянок, з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, №:10:020:0241, які знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, урочище «Оріховське озеро», до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішень відповідача щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0006, на якій знаходиться майно позивача та використовується ним, а також відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача. Проте відповідач вчиняє активні дії щодо відчуження права оренди земельної ділянки, яку використовує позивач, приймає рішення та здійснює заходи по наступному відчуженню третім особам ділянок та права користування такими ділянками, що підтверджується рішеннями, прийнятими відповідачем.

Розглянувши дане клопотання суд зазначає наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Забезпечення позову - це надання позивачем тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме:

-якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

-якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

(1)розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

(2)забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

(3)наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

(4)імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

(5)запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Оскільки МПП «КАРПАТИ» звернулось до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, яка в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується судом.

У даній справі позивач звернувся до суду з даним позовом з метою відновлення становища, яке існувало до порушення права користування земельною ділянкою, яка до її поділу, серед іншого на підставі оскаржуваних рішень відповідача, використовувалась позивачем на підставі договору №2 від 08.08.1996 на право тимчасового користування земельною ділянкою (в тому числі на умовах оренди) та додаткової угоди від 21.01.2020 до договору №2 від 08.08.1996 та є предметом спору в даній справі.

Тобто метою заявленого позову є відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивача шляхом зобов`язання Оноківської сільської ради відновити права МПП «КАРПАТИ», привести земельну ділянку кадастровим номер :04:004:0006 у технічний стан, який існував станом до 05.08.2021, а саме: об`єднати три земельні ділянки з кадастровими номерами :10:020:0239, :10:020:0240, :10:020:0241 в одну, усунувши в такий спосіб перешкоди орендареві належно виконувати свої обов`язки по договору.

Судом з`ясовано, що до клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, МПП «КАРПАТИ» додано рішення відповідача від 24.06.2022 за №1088, яким вирішено виставити на земельні торги у формі аукціону право оренди на земельні ділянки :10:020:0239, :10:020:0240. На підставі вказаного рішення 31.08.2022 на сайті prozorro.sale було опубліковане оголошення про проведення 03.10.2022 аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку площею 1,4343 га кадастровий номер :10:020:0240 та про проведення 10.10.2022 аукціону з продажу права оренди на земельну ділянку площею 35,3169 га кадастровий номер :10:020:0239, які розташована на території Оноківської сільської ради, с. Оноківці, ур. «Оріховське озеро».

Згідно з ч. 2, 6 ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів (далі - цінова пропозиція).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

З огляду на це, суд погоджується з обґрунтованим припущенням позивача про те, що вказані обставини свідчать про вчинення відповідачем активних дій спрямованих на відчуження права оренди земельними ділянками, які є частинами земельної ділянки, своє становище щодо якої намагається відновити позивач пред`явивши даний позов.

Таким чином, якщо відповідачем будуть укладені з третіми особами договори оренди та право оренди третіх осіб буде зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач буде позбавлений можливості ефективно захистити та поновити свої права в межах даної справи. У разі завершення процедури відчуження цих ділянок на користь третіх осіб, виконання можливого рішення суду в даній справі про задоволення позову в частині вимог по поновлення становища, яке існувало до порушення буде утруднено, або унеможливлено через виникнення суб`єктивних прав в третіх осіб на такі ділянки, та необхідність для позивача за їх захистом звертатись з іншими позовами за участі таких суб`єктів.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що без вжиття заходів забезпечення позову, позивач фактично позбавляється ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів позивача в межах даної судової справи, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, суд доходить висновку, що існує ризик того, що у разі не вжиття вказаного способу забезпечення позову, виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, може істотно ускладнитись, тобто суд констатує наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки, зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, на захист яких подано цей позов, ініціювати процедуру захисту свого права, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на позивача буде неправомірним.

Оцінюючи співмірність та адекватність заходів забезпечення позову, які позивач просить вжити, суд виходить з того, що у разі фактичного відчуження спірних, поділених земельних ділянок, майбутнє виконання рішення суду не буде можливим, як таке, що не матиме правового сенсу, оскільки у такому випадку суттєво зміниться предмет судового захисту в даній справі. Таким чином не буде можливості відновити правовий стан, який існував до імовірного порушення права позивача.

Надавши правову оцінку заходам забезпечення позову, які просить вжити позивач на предмет їх співмірності щодо заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку що співмірними та адекватними заходами забезпечення позову буде заборона вчинення відповідачу укладати з будь-якими третіми особами договори оренди щодо зазначених земельних ділянок.

Вжиття таких заходів забезпечення позову забезпечить збереження спірних правовідносин в стані, який існував до винесення відповідачем рішень, які оскаржуються позивачем, а також забезпечать можливість відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів позивача, що є також предметом позовних вимог.

Оскільки відповідачем вже розпочато реалізацію земельних ділянок, утворених в результаті поділу земельної ділянки, щодо якої заявлені позовні вимоги позивачем, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення позивачу ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів в межах даної судової справи, слід вжити також заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії по реєстрації речових прав чи обтяжень щодо земельних ділянок, з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, №:10:020:0241, які знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, урочище «Оріховське озеро», до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В іншому разі, передача відповідачем земельних ділянок в користування або власність третім особам до вирішення даного спору по суті, вчинення державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно або органом державної реєстрації прав реєстраційних дій відносно земельних ділянок, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №916/20/20 від 19.10.2020 заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як зазначено касаційним судом вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом майна, є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності суб`єкта, тоді як невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, призведе до подання інших нових позовів про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів щодо нерухомого майна, що можуть бути укладені в процесі розгляду цієї справи, що унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд вважає доцільним збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані, оскільки такі дії будуть вжиті в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів учасників справи.

Із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що позивач просить на підставі ч. 3 ст. 137 ГПК України застосувати кілька заходів забезпечення позову, а саме: заборону відповідачу вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України) та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору (п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Оцінюючи правильність застосовування наведених норм процесуального права, суд зазначає наступне.

Змістовний аналіз п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України дозволяє дійти до висновку про те, що захід забезпечення позову, який передбачений п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України полягає в тимчасовій забороні відповідача вчиняти певні дії. Тобто обмеження застосовуються за критерієм особи до якої спрямовані позовні вимоги (суб`єктною ознакою), внаслідок чого такі заходи обумовлені колом відповідачів у справі. Натомість заходи забезпечення позову, які передбачені п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України застосовуються за критерієм пов`язаності з предметом спору (об`єктною ознакою), тобто не обмежені колом учасників процесу.

За таких обставин заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, відповідають вимогам процесуального закону, не стосуються невизначеного кола осіб, а дії, які заборонено вчиняти є конкретизованими.

Надавши належну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такої умови (принципу), як співмірність, суд дійшов висновку, що обрані позивачем заходи до забезпечення позову, в зазначеній вище частині, співвідносяться з предметом позову, є обґрунтованими, а отже підлягають до застосування судом шляхом постановлення ухвали. Відтак, заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання представника Малого приватного підприємства «КАРПАТИ» за вх. №02.3.1-02/5174/22 від 12.09.2022 про вжиття заходів забезпечення позову - задоволити.

2. Заборонити Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області (89412, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Оноківці, вул. Головна, буд.59, ) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі укладати з будь-якими третіми особами договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, які знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, урочище «Оріховське озеро».

3. Заборонити державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії по реєстрації речових прав чи обтяжень щодо земельних ділянок, з кадастровими номерами №:10:020:0239, №:10:020:0240, №:10:020:0241, які знаходяться за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Оноківці, урочище «Оріховське озеро», до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України до Західного апеляційного господарського суду.

Веб адреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук