УХВАЛА

29 вересня 2022 року

м. Київ

Cправа № 918/351/21(918/762/21)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В. Г. - головуючий, Картере В. І., Огородніка К. М.,

учасники справи:

позивач - розпорядник майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України Захарко Іван Ігорович

відповідачі - Державне підприємство "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України", Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

третя особа - Національна академія аграрних наук України

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022

у складі колегії суддів Дужича С.П. (головуючий), Саврія В. А., Коломис В. В.

у справі за позовом Розпорядника майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України Захарка Івана Ігоровича

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1- Національна академія аграрних наук України

про визнання недійсними Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/04-19 від 08.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №10/04-19 від 10.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №18/04-19 від 18.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №06/06-19 від 06.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №07/10-19 СГР від 07.10.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/10-19 СГР від 01.10.2019, Договору поставки №10/06/2019 ПТМЦ від 10.06.2019, Договору поставки №01/11/2019 ПТМЦ від 01.11.2019

В С Т А Н О В И В:

03.09.2021 розпорядник майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України (далі - ДП "ДГ "Білокриницьке") Захарко Іван Ігорович, у межах справи про банкрутство ДП "ДГ "Білокриницьке" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до ДП "ДГ "Білокриницьке", ТОВ "Вест Активс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: НААН України про визнання недійсними Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/04-19 від 08.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №10/04-19 від 10.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №18/04-19 від 18.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №06/06-19 від 06.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №07/10-19 СГР від 07.10.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/10-19 СГР від 01.10.2019, Договору поставки №10/06/2019 ПТМЦ від 10.06.2019, Договору поставки №01/11/2019 ПТМЦ від 01.11.2019.

16.12.2021 рішенням Господарського суду Рівненської області позов задоволено та визнано недійсними Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/04-19 від 08.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №10/04-19 від 10.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №18/04-19 від 18.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №06/06-19 від 06.04.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №07/10-19 СГР від 07.10.2019, Договору на виконання сільськогосподарських робіт №08/10-19 СГР від 01.10.2019, Договору поставки №10/06/2019 ПТМЦ від 10.06.2019, Договору поставки №01/11/2019 ПТМЦ від 01.11.2019, а також стягнуто з ТОВ "ВЕСТ АКТИВС" на користь позивача 18 160 грн - судового збору.

27.04.2022 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Активс" задоволено, рішення Господарського суду Рівненської області від 16.12.2021 у справі №918/351/21(918/762/21) скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

16.08.2022 (згідно з відміткою на поштовому конверті) Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, яке залучено учасником у справі №918/351/21 про банкрутство ДП "ДГ "Білокриницьке" ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2021, до Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022, а рішення Господарського суду Рівненської області від 05.04.2022 у справі №918/351/21(918/762/21) залишити без змін, здійснити розподіл судових витрат.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

18.08.2022 касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: Пєскова В. Г - (судді-доповідача), суддів: Картере В. І., Огородніка К. М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду.

06.09.2022 ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 у справі № 918/351/21(918/762/21) залишено без руху. Надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - надати Суду докази сплати судового збору в сумі 36 320 грн. Розгляд клопотання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 у справі № 918/351/21(918/762/21) Верховним Судом відкладено до усунення скаржником недоліків касаційної скарги.

19.09.2022 до Верховного Суду від Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке скаржник обґрунтовує тим, що Головним управлінням були зняті видатки для потреб оборони у зв`язку з введенням воєнного стану та війною в Україні. Вказує, що враховуючи те, що фінансування скаржника здійснюється повністю із Державного бюджету України та станом на дату звернення із касаційною скаргою відсутнє фінансування скаржника і коштів на розрахунковому рахунку не вистачає на покриття поточних витрат, скаржник просить Суд звільнити його від сплати судового збору у розмірі 36 320 грн.

Розглянувши клопотання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Оскільки скаржник є юридичною особою, а предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, колегія суддів Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, скаржником не усунуто недоліків касаційної скарги та не надано докази сплати судового збору у встановленому розмірі та порядку.

Оскільки скаржником не усунуто недоліків поданої касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області скаржнику.

Відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Поряд із цим Верховний Суд нагадує, що відповідно до змісту частини восьмої статті 174 Господарського процесуального кодексу України скаржник не позбавлений права повторного звернення з касаційною скаргою в загальному порядку після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 у справі № 918/351/21(918/762/21) повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік