ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 33/29

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Кучинської О.Д.

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк", м. Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач", смт. Шкло Яворівського району Львівської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА", с. Муроване Пустомитівського району Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Полімер", м. Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу №4 від 07.05.2014 р. та застосування наслідків недійсності правочину

у межах справи №33/29

за заявою: Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області, м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач" (81050, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Шкло, ідентифікаційний код 31003499)

за участю представників:

від позивача: Гаврилюк О.Р. - адвокат

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" звернулось до Господарського суду Львівської області, в межах справи №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач", з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" про визнання недійсним договору купівлі-продажу №4 від 07.05.2014 р., в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу №4 від 07.05.2014 р. предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584, за ціною 313 600,00 грн. водночас застосувавши наслідки недійсності правочину та повернути сторони договору купівлі-продажу №4 від 07.05.2014 р. у попередній стан, зокрема повернути ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Ухвалою суду від 01.07.2019 р. у справі № 33/29 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та застосування наслідків недійсності правочину прийнято до розгляду у межах справи № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" до участі у справі № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" в частині розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та застосування наслідків недійсності правочину.

30.07.2019 р. ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" подало Господарському суду Львівської області, в межах справи №33/29, зустрічний позов до ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" (відповідач-1) і до ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (відповідач-2), в якому просило визнати недійсними з моменту укладення правочини між ТзОВ "Юргруп" та ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" - договори від 17 серпня 2016 року відступлення прав вимоги за кредитними договорами (кредитор ВАТ "Кредобанк") та договори від 17 серпня 2016 року відступлення прав заставодержателя за договорами застави, боржниками та заставодавцями за якими є ЗАТ "Автонавантажувач" та ТзОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач"; застосувати наслідки визнання правочинів недійсними - скасувати п. 5 та п. 6 ухвали у справі № 33/29 від 06 лютого 2018 року; відмовити у задоволенні первісного позову повністю: задоволити заяву про сплив позовної давності та застосувати наслідки передбачені п. 4 ст. 267 ЦК України; застосувати наслідки розгляду зустрічної позовної заяви. У зустрічному позові ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (відповідач за первісним позовом) вказав на сплив позовної давності, просив відмовити у позові ТОВ "Юридична компанія "Абданк" на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Господарський суд Львівської області ухвалою від 02.09.2019 р. у справі № 33/29 (залишеною в подальшому без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 р. та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2020 р.) повернув ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" вищевказану зустрічну позовну заяву з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2020 року(суддя Цікало А.І.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та застосування наслідків недійсності правочину у межах справи № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" в особі директора Карпенко А.А., предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584. Покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" за подання заяви про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину, як вимоги першої черги. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" 1921 грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ" задоволено. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06 лютого 2020 року у справі №33/29 скасовано, прийнято нове судове рішення: У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" відмовити.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.02.2020 у справі № 33/29 скасовано. Справу Господарського суду Львівської області № 33/29 (в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014) передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 33/29 в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014, при новому розгляді розподілено судді Морозюку А.Я.

Ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято до розгляду справу № 33/29 в частині розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та застосування наслідків недійсності правочину; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Хід розгляду справи викладений у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 08.02.2022 р. заяву ТзОВ "Укр-Полімер" про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Полімер". Ухвалою суду від 31.05.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.07.2022 р. розгляд справи по суті призначено на 19.09.2022 р.

В судовому засіданні 19.09.2022 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав,наведених в позовній заяві,просив позов задоволити повністю.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду відповідач-1 в особі ліквідатора Кобельника О.С. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні. Вказане клопотання судом відхилено, оскільки не додано доказів неможливості явки в судове засідання відповідача-1 або його представника, а також з огляду на те що справа розглядається тривалий час і учасники справи мали можливість викласти свою правову позицію по суті спору та надати відповідні докази(зокрема, і відповідач-1 в особі ліквідатора Кобельника О.С. діючого на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 р. у справі № 33/29, який вже раніше теж виконував повноваження ліквідатора у зазначеній справі № 33/29 про банкрутство ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" в період з 14.12.2021 р. по 12.05.2022 р. протягом розгляду даної справи, на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 14.12.2021 р. у справі № 33/29 і до її скасування Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 р.).

Відповідач-2 та третя особа в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були належно повідомлені.

Суд, заслухавши позицію позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши що учасники справи мали всі можливості для надання суду доказів та обгрунтування своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Позиція позивача.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" викладені у позовній заяві(том.17 г, а.с.135-158), і обґрунтовані тим, що 06.02.2019 р. відбулося засідання комітету кредиторів ТОВ ТВП "Львівський Автонавантажувач", на якому позивачу стало відомо, що між ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (покупець) та ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" (продавець), укладено договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. предметом якого є продаж пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, за ціною 313600,00 грн. та передано майно покупцю відповідно до накладної № П-00000003 від 07.05.2014 р. Даний прес РКZZ 1250 відповідно до договору застави від 19.09.2007 р. укладеного між ВАТ "Кредобанк" (заставодержатель) та ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" (заставодавець) та з врахуванням процесуального правонаступництва, є майном, що забезпечує кредиторські вимоги ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" у справі № 33/29 про банкрутство ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач". Однак, ВАТ "Кредобанк", ні його правонаступники, на момент підписання договору № 4 від 07.05.2014 р., не надавали згоду на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, який є предметом застави та відповідно який не міг бути відчужений без згоди заставодержателя. Не погоджувалася також і ціна реалізації заставного майна, не проводилася експертна оцінка такого майна. Також, законодавством передбачено спеціальну процедуру відчуження майна банкрута, якої боржником (ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач") дотримано не було, зокрема; відповідно до оголошення на сайті ВГСУ від 25.03.2014 р. на 08.05.2014 р. призначено аукціон з продажу майна банкрута (ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач"),в тому числі лот № 1-прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584; відповідно до повідомлення та оголошення на сайті ВГСУ від 22.04.2014 р. аукціон призначений на 08.05.2014 р. скасовано. Відсутні також в матеріалах справи про банкрутство і протоколи торгів у яких переможцем аукціону з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, виступає ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА". Відтак, покликаючись на ст.203, ч.1 ст.215, ч.1-2 ст.216 ЦК України, п.4 ст.42, п.1,2,6,7 ст.44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час укладення договору) позивач вважає що вищезазначений договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р., предметом якого є продаж пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, підлягає визнанню недійсним, із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Позиція відповідача-1.

Позиція відповідача-1(Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач") викладена у відзиві від 02.07.2019 р. на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. (том.19,а.с.73-74), поданому до суду 09.07.2019 р. за вх.№ 28130/19 ліквідатором ТОВ «ТВП «Львівський Автонавантажувач». У зазначеному відзиві ліквідатор вказує, що майно банкрута, котре відчужено за спірним договором, а саме: прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, неодноразово виставлялось на продаж. Відповідно до оголошення на сайті Вищого господарського суду України від 25.03.2014 р. № 1845 на 08.05.2014 був призначений аукціон з продажу майна банкрута (ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"), в тому числі Лот № 1 - прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584. Згідно з повідомлення від 22.04.2014 р. № 2856 аукціон, призначений на 08.05.2014 р. скасовано. Відповідно до оголошення на сайті Вищого господарського суду України від 22.04.2014 р. № 2876 аукціон з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 призначено на 09.06.2014 р. Згідно з повідомленням від 16.05.2014 р. № 3740, аукціон з продажу майна банкрута, призначений на 09.06.2014 р. скасовано. Відповідно до оголошення на сайті Вищого господарського суду України від 16.05.2014 р. № 37 був знову призначений аукціон з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584 на 27.06.2014 р., а відповідно до повідомлення від 27.06.2014 р. № 5459 аукціон, призначений на 27.06.2014 р. не відбувся у зв`язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні. Оскільки майно банкрута (прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584) виставлялось на продаж пізніше за дату укладення спірного договору, оплата за таким договором грошовими коштами не здійснювалась, погашення вимог забезпеченого кредитора не відбулось, покупець заяву на участь в аукціоні не подавав, є всі підстави вважати спірний договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. фіктивним, а вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а майно поверненню в ліквідаційну масу банкрута.

Позиція відповідача-2.

Відповідач-2 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА") в поданому до суду за вх.№ 29077/21 відзиві на позовну заяву(том.26,а.с.112-114) просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Покликаючись на обставини встановлені при розгляді іншої справи № 33/30 про банкрутство ЗАТ «Автонавантажувач», вважає що вимоги кредитора, які забезпечувались заставним майном майнового поручителя є повністю погашені за рахунок продажу заставного майна. А отже, оскаржуваним правочином не порушені права забезпеченого кредитора щодо вимог до майнового поручителя, оскільки поручитель повністю виконав свої зобов`язання перед кредитором за рахунок виручки від продажу заставного майна а надлишок виручки використав для погашення інших вимог. Також зазначає, що ТОВ «Юридична компанія «Абданк» - позивач у цій справі набув прав забезпеченого кредитора лише 06.02.2018 р. на підставі Ухвали Господарського суду Львівської області у справі № 30/29, якою визнано вимоги ТОВ «Юридична компанія «Абданк» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на суму 1 456 980, 27 грн., як вимоги, що забезпечені заставою майна майнового поручителя у зв`язку з невиконанням ЗАТ «Автонавантажувач» зобов`язань за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17.09.2007 р. До 06.02.2018 р. у реєстрі кредиторів ТОВ «ТВП Львівський автонавантажувач» такі вимоги не значились і відповідно майно, що забезпечує ці вимоги не були окремо виділені ліквідатором як майно, що є предметом забезпечення. Отже, у період від формування реєстру кредиторів до 06.02.2018 р. при організації процедури продажу ліквідатор не мав обов`язку узгоджувати свої дії із заставним кредитором оскільки такий був відсутній. Наводить відповідач-2 у відзиві і інші мотиви в заперечення позовних вимог.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Полімер") заяв по суті справи до суду не подавала, правової позиції по суті спору не висловила.

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.04.2010 р. порушено провадження у справі № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач".

Постановою Господарського суду Львівської області від 09.10.2012 р. ТзОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Боляка І. В.

Ухвалою суду від 13.10.2015 р. припинено повноваження арбітражного керуючого Боляка І. В., ліквідатором ТзОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" призначено арбітражного керуючого Генташ О. А.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.02.2018 р. у справі № 33/29, серед іншого, замінено кредитора - ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" правонаступником - ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" з вимогами до ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" на суму 487 795,29 грн.(п.5 ухвали); визнано вимоги ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" до ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" на суму 1 456 980,27 грн., як вимоги, що забезпечені заставою майна. Судовий збір в розмірі 3200,00 грн., сплачений ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" за подання заяви з вимогами до боржника, покладено на ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"(п.6 ухвали); припинено повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А. як ліквідатора ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"(п.7 ухвали); ліквідатором ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" призначено арбітражного керуючого Папуру Я. М.(п.8 ухвали).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2021 р. у справі № 33/29 відсторонено арбітражного керуючого Папуру Я.М. від виконання обов`язків ліквідатора ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", ліквідатором ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" призначено арбітражного керуючого Кобельника О.С. В подальшому Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 р. ухвалу господарського суду у справі № 33/29 від 14.12.2021 скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ПрАТ "НВК "Розточчя СТ" про відсторонення від виконання обов`язків ліквідатора ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", арбітражного керуючого Папури Я.М. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.07.2022 р. у справі № 33/29 відсторонено арбітражного керуючого Папуру Я.М. від виконання обов`язків ліквідатора ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", ліквідатором ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" призначено арбітражного керуючого Кобельника О.С.

На даний час провадження у справі № 33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" триває.

Правовою підставою для розгляду вказаного спору в межах справи №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач", є положення ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію 21.10.2019 р. і пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як зазначено в пунктах 40,43 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2021 р. у даній справі № 33/29, «ураховуючи те, що провадження у справі № 33/29 про банкрутство ТОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач" перебуває на стадії ліквідації, щодо процедурних (процесуальних) питань слід керуватися положеннями Кодексу України з процедур банкрутства. Щодо визначення підстав, за якими оспорюваний правочин може визнаватися недійсним, враховуючи приписи частини першої статті 58 Конституції України, слід керуватися приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону № 2343-XII, що діяв з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство). Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 911/956/17».

Як встановлено судом, 07.05.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" в особі директора Карпенко А. А. (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 4 (надалі - Договір купівлі-продажу), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти товар - прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321 та відповідно до висновку експерта вартість якого встановлено 313600,00 грн. в т. ч. ПДВ (пункт 1 Договору купівлі-продажу).

Згідно із п. 2.1. та п. 2.2. Договору купівлі-продажу, порядок оплати за придбане майно - покупець оплачує вартість майна на розрахунковий рахунок продавця. В рахунок оплати по даному договору враховуються кошти, сплачені згідно договору позики № 10п від 10 квітня 2014 р.

Відповідно до видаткової накладної № П-00000003 від 07.05.2014 р. продавець передав покупцю прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, вартістю 313 600,00 грн.

Жодна із сторін спірного договору не заперечила факту його укладення і передачі за ним майна.

19.09.2007 р. між ВАТ "Кредобанк" (заставодержатель) та ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (заставодавець-майновий поручитель) було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О. І., зареєстрований в реєстрі за № 3658 (надалі - Договір застави).

Відповідно до п. 1.2. Договору застави, ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" передало в заставу ВАТ "Кредобанк" обладнання, зокрема, прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером 5722872.

На підставі договорів відступлення права вимоги, до ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" перейшли всі права заставодержателя на підставі договору застави від 19.09.2007 р., посвідченого приватним Львівського міського нотаріального округу Лойком О. І., зареєстрований в реєстрі за № 3658.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.02.2018 р. у справі № 33/29, серед іншого, визнано вимоги ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" до ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" на суму 1 456 980 грн. 27 коп., як вимоги, що забезпечені заставою майна за Договором застави від 19.09.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О. І., зареєстрованого в реєстрі за № 3658.

Верховний Суд в Постанові від 13.04.2021 р. у даній справі № 33/29 зазначив таке:

«(п.47.) Частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство, зокрема визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом, дотримання якого є обов`язковим для ліквідатора. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 922/605/15.

(п.48.) Верховний Суд у Постанові від 17.04.2018 у справі № 5/173/б вже надавав юридичний аналіз розділу ІV "Продаж майна в провадженні у справі про банкрутство". Так, Верховний Суд зазначав, що розділ ІV "Продаж майна в провадженні у справі про банкрутство" Закону про банкрутство дозволяє зробити висновок про те, що законодавцем передбачено процедуру продажу майна банкрута, яка є універсальною для всіх суб`єктів банкрутства та має ряд імперативних норм, які не можуть змінюватися за домовленістю учасників провадження у справі про банкрутство (комітету кредиторів, організатора торгів, ліквідатора).

(п.49.) За змістом частини 1 статті 49 Закону про банкрутство вбачається, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Також, статтею 66 цього Закону передбачено порядок проведення торгів у формі аукціону, кількість аукціонів, які може проводити ліквідатор та головні вимоги до кожного з аукціонів. Зазначені норми є імперативними за своєю правовою природою, а процедура, регламентована ними, не може змінюватися за рішеннями окремих учасників провадження, оскільки вони є публічними торгами, які проводяться з метою залучення якнайбільшої кількості учасників, що мають право бути заздалегідь поінформованими про основні правила такої публічної процедури.

(п.50.) Законом про банкрутство визначено склад майна, яке може продаватися ліквідатором на аукціоні (частина друга статті 44 Закону) та активів, які можуть бути реалізовані безпосередньо юридичній або фізичній особі (частина шоста статті 44 Закону). Особи, з якими ліквідатором укладено договори на реалізацію майна банкрута, мають провести розрахунки не пізніше моменту передачі їм придбаного майна.

(п.51.)Як вбачається з наведеного вище, норми законодавства про банкрутство містять не лише імперативні норми щодо продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі, а також передбачають певну дискрецію ліквідатора щодо вибору одного з кількох варіантів правомірної поведінки».

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Статтею 17 Закону України "Про заставу" встановлено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Пунктом 3.1.3. Договору застави передбачено, що заставодавець-майновий поручитель має право реалізувати предмет застави лише при наявності письмової згоди заставодержателя.

В матеріалах справи відсутні докази письмової згоди заставодержателя на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Станом на дату укладання договору купівлі-продажу № 4 (07.05.2014 р.) був чинний Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи дату порушення провадження у справі № 33/29 про банкрутство ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (30.04.2010 р.), а також дату прийняття постанови про визнання ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (09.10.2012 р.), розгляд справи № 33/29 про банкрутство ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" до 21.10.2019 р. (введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 р. № 2597-VIII) відбувався у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до набрання чинності з 19.01.2013 р. змін, внесених Законом України від 22.12.2011 р. № 4212-VI, крім положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI.

Отже, при укладенні договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. сторони такого договору повинні були дотримуватись положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI, що регулюють продаж майна банкрута в провадженні у справі про банкрутство(далі-Закон про банкрутство).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

За змістом частини 1 статті 49 Закону про банкрутство вбачається, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Враховуючи положення ст. 17 Закону України "Про заставу" та ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство, а також п. 3.1.3. Договору застави, продаж пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, як майна ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач", визнаного банкрутом, що є предметом забезпечення, повинно було здійснюватись виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду, а кошти, одержані від продажу такого майна, повинні були використані виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

В матеріалах справи відсутні докази надання заставодержателем(чи судом) згоди на відчуження пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, відсутні докази оплати покупцем вартості такого майна та задоволення за рахунок продажу заставного майна вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

Також, Верховний Суд в Постанові від 13.04.2021 р. у даній справі № 33/29 зазначив таке:

«(п.54.) Поряд з цим, враховуючи наведене вище (пункти 47-51 цієї Постанови), колегія суддів вважає необхідним вказати на те, що, як вбачається зі змісту ухвали суду першої інстанції від 06.02.2020 та постанови апеляційного суду від 10.09.2020, судами попередніх інстанцій не було досліджено, а відтак й надано належної правової оцінки, обставинам щодо дотримання процедури продажу майна банкрута на відповідність вимогам Закону про банкрутство у редакції Закону що була чинна на момент укладення спірного Договору купівлі-продажу.

Встановлення вказаних обставин має суттєве значення для вирішення спору по суті, оскільки відчуження активів банкрута має відповідати меті та змісту ліквідаційної процедури, з обов`язковими дотриманням балансу інтересів всіх визнаних у справі кредиторів.

Крім того, на переконання колегії суддів, без встановлення обставин щодо підстав та порядку продажу спірного майна, висновок суду апеляційної інстанції про недоведеності позивачем порушення відповідачами при укладенні 07.05.2014 Договору купівлі-продажу №4 (про продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584) його (позивача) прав чи законних інтересів, є передчасним, враховуючи наявність у позивача (ТОВ "Юридична компанія "Абданк"), на час звернення з позовною заявою, статусу кредитора у справі».

Під час нового розгляду справи, приймаючи до розгляду справу, Господарський суд Львівської області в ухвалі від 08.11.2021 р. запропонував учасникам справи надати суду письмове пояснення у справі(з врахуванням викладеного в Постанові Верховного Суду від 13.04.2021 р.). Однак, учасниками справи(зокрема відповідачем-2, який заперечує проти позову) не було надано суду пояснень та доказів на підтвердження вказаних обставин щодо дотримання процедури продажу майна банкрута вимогам Закону про банкрутство. При цьому суд відзначає, що відповідно до ч.2 ст.14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи склад майна (прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584) та його вартість 313 600,00 грн., що зазначені в спірному договорі купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р., а також додане до позовної заяви оголошення на сайті ВГСУ від 25.03.2014 р. (подане організатором аукціону Товарною біржою "Наша" про те що на 08.05.2014 р. призначено аукціон з продажу майна банкрута (ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач"),в тому числі лот № 1-прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, початкова вартість лота 313 600,00 грн., статус аукціону: проводиться вперше), суд приходить до висновку про те що вказане майно (станом на дату спірного договору) не могло бути об`єктом безпосереднього продажу в порядку ч.6 ст.44 Закону про банкрутство. Доказів протилежного суду не надано. Відтак, у вказаний період це майно могло бути продане лише способом проведення аукціону, відповідно до ч.2 ст.44 та ч.1 ст.49 Закону про банкрутство.

В свою чергу, доказів, які б вказували на те, що 07.05.2014 р. відбувся аукціон з продажу майна банкрута ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач", суду не подано і такі в матеріалах справи відсутні, як і відсутні необхідні докази його підготовки, проведення і відповідного оформлення результатів аукціону. Так, зокрема відсутні докази: інвентаризації та оцінки вказаного майна(ч.1 ст.41, ч.1 ст. 43 Закону про банкрутство), подання ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" заяви на участь в аукціоні, сплати гарантійного внеску(ст.60, ст.61 Закону про банкрутство), складення за результатами аукціону протоколу про проведення аукціону із зазначенням переможця аукціону ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА"(ст.69 Закону про банкрутство).

Слід звернути увагу, що оголошення на сайті ВГСУ від 25.03.2014 р. подане організатором аукціону Товарною біржою "Наша" про те що на 08.05.2014 р. призначено аукціон з продажу майна банкрута (ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач"), в тому числі лот № 1-прес РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, початкова вартість лота 313 600,00 грн., статус аукціону: проводиться вперше. Тобто спірний договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та передача майна за ним згідно видаткової накладної № П-00000003 від 07.05.2014 р. відбулися ще до дати першого аукціону. Також слід вказати, що відповідно до доданого до позовної заяви повідомлення на сайті ВГСУ від 22.04.2014 р., аукціон з продажу майна банкрута ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач", призначений на 08.05.2014 р. скасовано.

Більше того, після укладення договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. та підписання видаткової накладної № П-00000003 від 07.05.2014 р. про передачу майна покупцю, майно банкрута, яке було предметом продажу за вказаним договором, продовжувало виставлятися на продаж. Так, згідно оголошення на сайті Вищого господарського суду України від 16.05.2014 р. № 37, на 27.06.2014 р. був призначений аукціон з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, який не відбувся у зв`язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні (повідомлення на сайті Вищого господарського суду України від 27.06.2014 р. № 5459).

Зазначене свідчить, що договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. підлягає визнанню його недійсним в порядку ч. 1 ст. 215 ЦК України та ч.1 ст.203 ЦК України, як такий що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 42 та ч.1 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Твердження відповідача-2 щодо відсутності порушення оскаржуваним договором купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. прав чи законних інтересів позивача, суд вважає безпідставними, виходячи із наступного.

Так, на час звернення з позовною заявою позивач (ТзОВ "Юридична компанія "Абданк") має статус кредитора у справі.

Зокрема, із вищезгадуваної ухвали господарського суду Львівської області від 06.02.2018 р. у справі № 33/29 та інших судових рішень у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач" прослідковується, що ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" в порядку процесуального правонаступництва також набуло статусу кредитора у справі з сумою вимог 487 795,29 грн., які виникли на підставі інших договорів.

Так, після опублікування оголошення про порушення справи №33/29 ПАТ "Кредобанк" заявило кредиторські вимоги до ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" на загальну суму 487 795,29 грн, які виникли на підставі інших договорів - укладених банком з боржником кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № 108/08-к та договору про надання овердрафту від 23 жовтня 2008 року № 110/08-о, які Господарський суд Львівської області ухвалою від 28 вересня 2010 року у справі №33/29 визнав.

Надалі, суд першої інстанції ухвалою від 30 серпня 2012 року замінив кредитора - ПАТ "Кредобанк" правонаступником - ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", а ухвалою від 06 лютого 2018 року замінив кредитора - ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" правонаступником - ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" з вимогами до ТОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач у сумі 487 795,29 грн.

Із наведеного видно, що визнані судом кредиторські вимоги у сумі 487 795,29 грн не грунтувались на договорі застави від 19 вересня 2007 реєстровий № 3658, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором кредитної лінії №127/07-л від 17 вересня 2007 року.

Докази задоволення зазначених вимог кредитора ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" у сумі 487 795,29 грн. суду не надані, про їх задоволення не згадує і відповідач-2, який у відзиві на позов стверджує лише про задоволення забезпечених вимог в сумі 1 456 980, 27 грн., які ТзОВ «Юридична компанія «Абданк» набуло 06.02.2018 р. на підставі вищезгадуваної ухвали Господарського суду Львівської області у справі № 30/29, якою визнано вимоги ТзОВ «Юридична компанія «Абданк» до ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Львівський автонавантажувач» на суму 1 456 980, 27 грн., як вимоги, що забезпечені заставою майна(не додавши при цьому відповідних доказів, які б підтверджували це його твердження про задоволення вимог ТзОВ «Юридична компанія «Абданк» в сумі 1 456 980, 27 грн. за рахунок продажу заставного майна).

Також суд критично оцінює твердження відповідача-2 про те, що до 06.02.2018 р. у реєстрі кредиторів ТОВ «ТВП Львівський автонавантажувач» такі забезпечені вимоги в сумі 1 456 980, 27 грн. не значились і відповідно майно, що забезпечує ці вимоги не були окремо виділені ліквідатором як майно, що є предметом забезпечення, внаслідок чого у період від формування реєстру кредиторів до 06.02.2018 р. при організації процедури продажу ліквідатор не мав обов`язку узгоджувати свої дії із заставним кредитором оскільки такий був відсутній. При цьому суд звертає увагу на обов`язок розпорядника майна окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності,- згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (ч.6 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції що діяла до 19.01.2013 року - в період процедури розпорядження майном боржника у справі №33/29 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач"; аналогічна норма містилася і в ч.8 ст.23 редакції Закону про банкрутство, що діяв з 19.01.2013 р. до 21.10.2019 р. - введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства; подібна норма міститься і в ч.8 ст.45 діючого з 21.10.2019 р. і на даний час Кодексу України з процедур банкрутства). Суд звертає увагу на те, що нез`ясування арбітражним керуючим(в порушення зазначеної норми) об`єктивної наявності відповідного предмету застави(обтяження) згідно Державного реєстру обтяжень рухомого майна, і як наслідок стверджуване відповідачем-2 невключення відповідних відомостей до реєстру вимог кредиторів, не свідчать про те що при організації процедури продажу ліквідатор не мав обов`язку узгоджувати свої дії із заставним кредитором оскільки такий начебто був відсутній.

Як зазначив Верховний Суд у п.44 Постанови від 13.04.2021 р. у даній справі № 33/29 «Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів».

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.42 Закону про банкрутство, кошти що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Враховуючи наявність у ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" статусу кредитора(відповідно до зазначеного вище), та з врахуванням вищенаведених приписів абз.3 ч.4 ст.42 Закону про банкрутство, суд констатує наявність в нього юридичного інтересу до прозорого продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, способом проведення аукціону, з метою отримання максимально можливої виручки від продажу і можливого спрямування до ліквідаційної маси тієї її частини, яка перевищує вартість продажу предмета забезпечення над розміром вимог забезпеченого кредитора, з метою задоволення інших кредиторських вимог ТзОВ "Юридична компанія "Абданк". А відтак, продаж вказаного майна з порушенням вимог Закону про банкрутство, без погодження із заставним кредитором, та взагалі не на аукціоні, вказує на наявність порушення оскаржуваним договором купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. прав та законних інтересів позивача ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" як кредитора у справі про банкрутство.

Щодо питання позовної давності, суд відзначає наступне.

Верховний Суд в Постанові від 13.04.2021 р. у даній справі № 33/29 зазначив таке:

«(п.55.1.) Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

(п.55.3.-п.55.5.) Відповідно до положень статті 245 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У спорах про визнання договорів недійсними застосовується загальний строк позовної давності, передбачений статтею 257 ЦК України.

(п.55.7.) Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

(55.7.2.) Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦКУ, надає пріоритет останньому з них. Презюмується, що особа може і має знати про стан своїх майнових прав. Тому доведення факту, що позивач не знав про порушення його цивільного права, через що не звернувся за його захистом до суду, не є достатньо. Позивач має довести також той факт, що він не міг про це дізнатися. За загальним правилом, обов`язок доведення в суді часу, з якого кредиторові стало відомо про порушення, покладається на нього. Відповідач же мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначене також випливає із загального правила, встановленого статті 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень».

Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У зв`язку із наведеним, по-перше, слід зазначити, що про застосування позовної давності відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" заявив у зустрічному позові, який суд першої інстанції повернув ухвалою від 02.09.2019 р. у справі № 33/29 (залишеною в подальшому без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 р. та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2020 р.). Відтак, у зв`язку із поверненням зустрічної позовної заяви, не слід вважати що в матеріалах справи наявна заява відповідача-2 про застосування позовної давності, заявлена у зустрічному позові.

По-друге, оспорюваний договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. не був укладений за результатами аукціону. Відповідно на сайті ВГСУ не публікувалося повідомлення про результати аукціону, із зазначенням майна що продане - пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, ціни продажу, найменування та реквізитів переможця аукціону ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА", тощо, що виключило обізнаність із фактом вчинення оспорюваного правочину інших учасників у справі про банкрутство, окрім банкрута ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський Автонавантажувач" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В., повноваження якого в подальшому були припинені ухвалою суду від 13.10.2015 р. і призначено ліквідатором ТзОВ "ТВП "Львівський автонавантажувач" арбітражного керуючого Генташ О. А., а в подальшому ухвалою господарського суду Львівської області від 06.02.2018 р. у справі № 33/29 припинено повноваження арбітражного керуючого Генташ О. А. як ліквідатора ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" та ліквідатором ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" призначено арбітражного керуючого Папуру Я. М.

Таким чином, за відсутності відкритої інформації на сайті ВГСУ про здійснений продаж 07.05.2014 р. майна та умови такого продажу, і при тому наявності(про що уже зазначалося вище) на сайті ВГСУ повідомлень які навпаки вказували на те що це майно і після 07.05.2014 р. надалі продовжує продаватися (повідомлення на сайті ВГСУ від 22.04.2014 р. про те що аукціон з продажу майна банкрута ТзОВ "ТВП "Львівський Автонавантажувач", призначений на 08.05.2014 р. скасовано; оголошення на сайті ВГСУ від 16.05.2014 р. № 37 про те що на 27.06.2014 р. був призначений аукціон з продажу пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584, який не відбувся у зв`язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні (повідомлення на сайті Вищого господарського суду України від 27.06.2014 р. № 5459)), та за відсутності у матеріалах справи будь-яких інших доказів, які б вказували на те що правопопередник ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" у справі про банкрутство до 06.02.2018 р. - ТзОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" (якій на дату укладення спірного договору купівлі-продажу (07 травня 2014 року) належали права кредитора за договором кредитної лінії № 127/07-л від 17 вересня 2007 року та права заставодержателя за договором застави від 19 вересня 2007 року, на підставі укладених з ПАТ "Кредобанк": договору факторингу від 29 листопада 2011 року та договору про відступлення прав за договорами застави від 16 грудня 2011 року) був чи міг бути обізнаний із фактом вчинення та умовами оспорюваного договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р., та що ТзОВ "Юридична компанія "Абданк" як правонаступник ТзОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" був чи міг бути обізнаний із фактом вчинення та умовами оспорюваного договору купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. раніше за дату засідання комітету кредиторів ТОВ ТВП "Львівський Автонавантажувач" що відбулося 06.02.2019 р. і про що позивач зазначає в позовній заяві, суд дійшов висновку що немає підстав стверджувати про сплив на дату подання даного позову 21.02.2019 р. позовної давності тривалістю у три роки, навіть у разі якщо б у матеріалах справи була відповідна заява сторони у спорі про застосування позовної давності. Відповідачі не довели що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

У зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р. визнається недійсним, слід застосувати наслідки недійсності правочину. Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів передачі майна пресу РКZZ 1250, інвентарний номер 19584(видаткова накладна № П-00000003 від 07.05.2014 р.) та відсутність в матеріалах справи доказів оплати майна в сумі 313600,00 грн. в т. ч. ПДВ, такі наслідки недійсності правочину слід застосувати шляхом зобов`язання ТзОВ "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" повернути ТзОВ "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" майно, одержане за таким правочином, а саме: прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

За подання позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" сплачено судовий збір у розмірі 3 842 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 19.02.2019 р. № 140 на суму 1921,00 грн.(том 17 г,а.с.152) та квитанцією від 20.06.2019 р. № 195 на суму 1921,00 грн(том 19,а.с.36). Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на відповідачів.

Також, оскільки судом позов задоволено повністю, сплачений позивачем за подання касаційної скарги на Постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 р.(яку скасовано Постановою Верховного Суду від 13.04.2021 р. з передачею заяви на новий розгляд до Господарського суду Львівської області) судовий збір в розмірі 7684,00 грн.(що підтверджується квитанцією від 14.12.2020 р. № 148 на суму 4204,00 грн.(том 26,а.с.28) та квитанцією від 09.02.2021 р. № 11 на суму 3480,00 грн.(том.26,а.с.38)) в порядку ст.129 ГПК України також покладається на відповідачів.

Разом сума судового збору складає 11526,00 грн. і покладається на відповідачів порівну, по 5763,00 грн на кожного.

Виходячи із вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129,236-241 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 4 від 07.05.2014 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Боляка І. В. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" в особі директора Карпенко А. А., предметом якого є продаж пресу PKZZ 1250, інвентарний номер 19584,за ціною 313 600,00 грн.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (вул. Вокзальна, буд. 20, с. Муроване, Пустомитівський район, Львівська область, 81121; ідентифікаційний код 25239771) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач" (пров. Новий, 1, смт.Шкло, Яворівський район, Львівська область, 81050; ідентифікаційний код 31003499) прес PKZZ 1250, інвентарний номер 19584.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-виробниче підприємство "Львівський автонавантажувач"(пров. Новий, 1, смт.Шкло, Яворівський район, Львівська область, 81050; ідентифікаційний код 31003499) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" (пр. В. Чорновола, буд. 45А, корпус 13, м. Львів, 79019; ідентифікаційний код 39407571) 5763 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Виробниче об`єднання "ЛЗА" (вул. Вокзальна, буд. 20, с. Муроване, Пустомитівський район, Львівська область, 81121; ідентифікаційний код 25239771) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Абданк" (пр. В. Чорновола, буд. 45А, корпус 13, м. Львів, 79019; ідентифікаційний код 39407571) 5763 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на оплату судового збору.

6. Накази, відповідно до ст.327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 29.09.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.