УХВАЛА

м. Київ

30.09.2022Справа № 910/2965/22

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про розподіл судових витрат у справі

За позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

2. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

3. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

4. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»

5. Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»

6. Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго»

7. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

8. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»

9. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

30.03.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання недійсним рішення Загальних зборів повних членів Моторного (транспортного) страхового бюро України, оформлене пунктом 2.1 питання 2 Протоколу №264/2021 від 13.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, прийняті відповідачем рішення, оформлені п. 2.1 Протоколу №264/2021 від 13.12.2021, з порушенням законодавства України, Статуту та Регламенту Моторного (транспортного) страхового бюро України, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/2965/22 позов Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задоволено повністю; визнано недійсним рішення Загальних зборів повних членів Моторного (транспортного) страхового бюро України, оформлене пунктом 2.1 Протоколу від 13.12.2021 №264/2021; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 2481 грн 00 коп.

У судовому засіданні 14.09.2022 відповідачем було заявлено про те що він подасть докази понесення ним витрат на правову допомогу адвоката в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає, що вона підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на наступні обставини.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Баришевський проти України», «Двойних проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеному положенню Конституції України кореспондує стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Наслідки неподання таких доказів визначені у абзаці третьому частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, оскільки рішення суду у справі №910/2965/22 було ухвалено 14.09.2022, то п`ятиденний строк для подання відповідних доказів понесення витрат на правову допомогу адвоката сплив 19.09.2022.

Оскільки відповідачем не подано у встановлений строк доказів понесення ним витрат на правову допомогу адвоката у справі №910/2965/22, суд дійшов висновку залишити без розгляду вказану заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про розподіл судових витрат у справі №910/2965/22.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя О.М. Спичак