УХВАЛА

м. Київ

28.09.2022Справа № 910/9546/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" про забезпечення позову

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Рісорсез ГмбХ" (далі - відповідач) про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між позивачем та відповідачем договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 16.09.2021 (за яким передано (відступлено) право вимоги за договором іпотеки №KL-21/2006-1, посвідчений Кузьмичем В.М., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 14 квітня 2006 року за реєстровим №21-1579, з урахуванням договору №1 про внесення змін до тексту цього договору іпотеки, посвідчений Кузьмичем В.М., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 19 червня 2013 року за реєстровим №2-1100) є таким, що розірваний у зв`язку з тим, що 06.09.2022 позивач скористався своїм правом на односторонню відмову від Рамкового договору AI/ERS-C1/21 від 25.03.2021 та договору цесії від 06.09.2021 №09/21-112-1, а тому відповідач втратив статус кредитора за основним зобов`язанням.

Одночасно з позовною заявою представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, літера А, загальною площею 2101, 2 кв. м., адреса: м. Київ, вул. Московська (Печерський р-н), будинок 43/11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0;

- заборони ТОВ "Екліпс Рісорсез ГмбХ", ТОВ "Джі Ем Сі Аллайенс ЛЛП" та будь-яким іншим особам, що діють від імені чи в інтересах цих юридичних осіб, вчиняти будь-які дії: відчуження (продаж, внесення до статутного капіталу, міна, відчуження у будь-який інший спосіб); обтяження (іпотекою тощо); звернення стягнення як на предмет іпотеки у будь-який спосіб (позасудовий), щодо нежитлового приміщення, літера А, загальною площею 2101, 2 кв. м., адреса: м. Київ, вул. Московська (Печерський р-н), будинок 43/11, реєстраціний номер об`єкта нерухомого майна - 0%

- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму), тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, літера А, загальною площею 2101, 2 кв. м., адреса: м. Київ, вул. Московська (Печерський р-н), будинок 43/11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 28.09.2022 вказана заява про забезпечення позову передана для розгляду судді Ягічевій Н.І.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" про забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з цим, частиною1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Отже, виходячи з положення ч. 1 ст. 170, подаючи заяву по суті справи, скаргу, заяву, клопотання або заперечення, іноземна юридична особа має надати суду документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Відповідно до статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Так, згідно з вказаною статтею документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. Правовий статус іноземних суб`єктів господарювання може також підтверджуватися еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб`єкта і видані компетентними органами цієї країни. Такий документ повинен бути легалізований з особливостями, визначеними Гаазькою конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 (відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 10.01.2002 №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, що набула чинності з 22.12.2003; далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Статтею 2 Конвенції передбачено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з частиною першою статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Статтею 5 Конвенції передбачено, що апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа.

Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Однак, всупереч наведеним вимогам процесуального закону заявником, який є іноземною юридичною особою, ані до заяви про забезпечення позову, ані до позовної заяви не подано документу, що є доказом його правосуб`єктності та правосуб`єктності ТОВ "Екліпс Рісорсез ГмбХ" і ТОВ "Джі Ем Сі Аллайенс ЛЛП" за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Отже, заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" про забезпечення позову підлягає поверненню.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків.

Керуючись статтями 136, 139, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аугшволері Інвестиціяс" про забезпечення позову повернути заявнику.

2. Ухвала набрала законної сили 28.09.2022 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА