номер провадження справи 28/182/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 Справа № 908/3387/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Ініній І.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 11/15)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» (69032, місто Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 9)

про визнання недійсним договору поставки від 02.08.2021 №ЦЗВ-01-02321-01 та про зобов`язання вчинити певні дії

Представники сторін:

від позивача: Пегза К.К., адвокат, довіреність від 11.08.2021, свідоцтво серія ПТ №1999 від 18.01.2018;

від відповідача: Борисенков В.С., адвокат, посвідчення №ЗП 0011202 від 05.01.2017, Розумчук О.О., самопредставництво, директор на підставі витягу з ЄДР від 03.02.2022.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» про:

- визнання недійсним договору поставки від 02.08.2021 №ЦЗВ-01-02321-01, укладеного між АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» за результатами проведення процедури відкритих торгів (оголошення UA-2021-03-17-003580-а);

- застосування наслідків недійсності правочину, зобов`язавши ТОВ «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» забрати поставлену за договором поставки від 02.08.2021 №ЦЗВ-01-02321-01 продукцію елемент фільтруючий очистки масла Нарва 6-4 в кількості 5388 од. зі складського приміщення АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва», розташованого за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Шевченка, 48.

В обґрунтування підстави для звернення з позовом до суду позивач зазначив:

- невиконання відповідачем умов договору в частині надання оригіналу декларації про відповідність ТОВ СТРОНГ ЛЮКС від 28.07.2017 №28-07 з терміном дії до 28.07.2022 та оригіналу сертифікату на систему управління якості № UA8О072.40526699.1-2021, виданого Органом з сертифікації систем управління ДП «Харківстандартметрологія» (атестат акредитації №8О72);

- встановлення в ході кримінального провадження №0000750 факту підробки підпису голови комісії з випробувань та директора ТОВ «СТРОНГ ЛЮКС» на документах, що надані ТОВ «НВП «СЕАЛ» в складі тендерної пропозиції у процедурі відкритих торгів UA-2021-03-17-003580-а (на підставі яких відповідач став переможцем цих відкритих торгів, та за результатами розгляду яких позивачем прийнято рішення про укладення договору).

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.11.2021 позовну заяву акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою суду від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/3387/21, присвоєно справі номер провадження 28/182/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 17.01.2022 ухвалено розгляд справи №908/3287/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання з розгляду позову призначено на 10.02.2022.

26.01.2022 на адресу суду від представника позивача АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» надійшло клопотання, в якому заявник просить забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи №908/3387/21, яке призначено на 10.02.2022 в режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. на лікарняному підготовче засідання, яке призначено на 10.02.2022, не відбулося.

Ухвалою суду від 14.02.2022 підготовче засідання призначено на 24.02.2022 об 11год. 10 хв.

Ухвалою суду від 14.02.2022 зустрічну позовну заяву повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» без розгляду.

Ухвалою суду від 18.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.02.2022 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 22.03.2022.

Ухвалою суду від 17.03.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану та активними бойовими діями на території України відкладено підготовче засідання по справі №908/3387/21. Зазначено, що дату та час підготовчого засідання суду буде визначено окремою ухвалою після припинення воєнного стану.

06.04.2022 на електрону адресу суду від позивача АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» надійшло клопотання, в якому заявник просить забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи №908/3387/21 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.06.2022 відмовлено в задоволенні клопотання акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Задоволено клопотання АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» про витребування оригіналів документів для огляду їх в судовому засіданні. У відповідача витребувані оригінали документів для їх огляду. Підготовче засідання призначено на 23.06.2022 о/об 11 год. 00 хв.

10.06.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. В обґрунтування своїх доводів позивач на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що унеможливлюють прибуття уповноваженого представника АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» в судове засідання 23.06.2022. Зазначав, що адвокат Становова Ю.В, яка дає фахову професійну правничу допомогу та здійснює представництво інтересів позивача в даній справі, вимушена перебувати за кордоном. При цьому через брак фінансування, пов`язаного із тотальним руйнуванням залізничної цивільної інфраструктури, позивач не має можливості забезпечити явку іншого компетентного у зазначеній категорії справ уповноваженого представник в судове засідання 23.06.2022. На підставі викладеного, просив суд визнати причину відкладення розгляду справи поважною та відкласти розгляд справи на іншу дату.

14.06.2022 на електрону адресу Господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» надійшли письмові пояснення в обґрунтування додаткових своїх доводів та заперечень. Просить суд прийняти до уваги надані письмові пояснення та врахувати їх під час ухвалення судом рішення в даній справі.

21.06.2022 на адресу суду від представника відповідача поштою надійшла письмова згода товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» на розгляд даної справи під час оголошення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 23.06.2022 відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи по суті на іншу дату. Закрито підготовче провадження. Справу №908/3387/21 призначено до судового розгляду по суті на 15.09.2022.

Ухвалою суду від 12.09.2022 задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку «EASYCON». Ухвалено розгляд справи №908/3387/21 в судовому засіданні 15.09.2022 о 12-00 год. Здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку «EASYCON».

До початку судового засідання 15.09.2022 представником відповідача подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу та у режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку «EASYCON». Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у позові та відповіді на відзив.

Представники відповідача підтримали заперечення, що викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях від 13.06.2022. Також зауважили, що мають намір звернутися до суду з заявою про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи.

В судовому засіданні 15.09.2022 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведеної процедури відкритих торгів на закупівлю запасних частин до тепловозів серії 2ТЕК116, 2М62, 2ТЕ10 (оголошення №UA-2021-03-17-003580а) між Акціонерним товариством «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «СЕАЛ», код за (до 19.03.2019 колишнє найменування підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОНГ ЛЮКС»), як переможцем, укладено договір поставки від 02.08.2021 №ЦЗВ-01-02321-01 на загальну суму 3.631.119,60 грн з ПДВ (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, що є невід`ємною частиною договору, на умовах, які викладені у цьому договорі.

Найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10) (п. 1.2 договору).

В пункті 2.2 договору зазначено, що підтвердженням якості продукції з боку постачальника є наступні документи:

- декларації про відповідність;

- сертифікат якості.

Відповідно до п. 2.4 договору дата виготовлення продукції повинна бути не раніше 01.04.2021 року.

Згідно умов п. 5.2 договору поставка продукції проводиться партіями протягом строку дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції.

Приймання продукції замовником здійснюється на підставі підтвердження наступних документів:

- рахунку-фактури;

- видаткової накладної, підписаної представником постачальника, яку замовник повинен підписати після приймання продукції; товарно-транспортної накладної;

- документи, що підтверджують якість продукції, зазначених у п. 2.2 цього договору;

- пакувальних аркушів (при наявності).

Постачальник зобов`язаний надати замовнику належним чином оформлену та зареєстровану податкову у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відвантажувальні і платіжні документи повинні надаватися замовником протягом п`яти днів з моменту відвантаження продукції, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем, в якому проводилось відвантаження продукції (п. 7.1 договору).

Пунктом 7.3 договору встановлено, що приймання продукції по кількості, по якості проводиться замовником або кінцевим одержувачем продукції, відповідно до Інструкції №П-6 від 15.06.1965 та Інструкції №П-7, затверджених Держарбітражем з наступними змінами та доповненнями.

Специфікацією №1 до Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 13.08.2021) передбачена поставка Філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», окрім іншого, елемента фільтру «Нарва 6-4» (елемент фільтруючий очистки масла Нарва 6-4) кількістю 17 088 одиниць, вартістю 134,98 грн за одиницю, загальною вартістю 2.306.538,24 грн.

На виконання умов договору позивачем надано рознарядку №ЦЗВ-20/2694 від 25.08.2021 (дозвіл на відвантаження) на поставку запасних частин до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10 на загальну суму 1.084.814,40 грн з ПДВ.

Відповідач поставив позивачу продукцію (елементи фільтруючих очистки масла Нарва 6-4 у кількості 5 388 одиниць) на суму 872.726,69 грн, в тому числі ПДВ 145.454,45 грн, що підтверджується видатковою накладною №28 від 16.09.2021 та товарно-транспортною накладною №Р28 від 16.09.2021.

Разом із продукцією постачальником було передано замовнику: рахунок №38 від 16.09.2021, видаткову накладну, підписану постачальником, товарно-транспортну накладну, оригінал декларації про відповідність виробника продукції ТОВ «НВП «СЕАЛ» ДСТУ ISO/IEC 17050-1:2006 з терміном дії з 01.09.2021 до 01.09.2024 та оригінал сертифікату якості №01-09/21.

Позивач у позові посилається на невиконання ТОВ «НВП «СЕАЛ» умов договору в частині надання оригіналу декларації про відповідність ТОВ «СТРОНГ ЛЮКС» від 28.07.2017 №28-07 з терміном дії до 28.07.2022 та оригіналу сертифікату на систему управління якості №UA8О072.40526699.1 2021, виданого органом з сертифікації систем управління ДП «Харківстандартметрологія» (атестат акредитації №8О072); відсутність інформації стосовно процедури постановки на виробництво запасних частин до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10.

Крім того, посилався на інформацію про наявне кримінальне провадження №0000750 від 01.11.2019, відкрите стосовно службових осіб ТОВ «НВП «СЕАЛ» за фактом шахрайства, заволодіння чужим майном у вигляді технічних умов, отримання і використання відомостей, що становлять комерційну таємницю, підроблення документів, яка отримана від Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, на думку позивача, ТОВ «НВП «СЕАЛ» навмисно ввело філію «ЦЗВ» в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору.

Зважаючи на вищевикладені обставини, спірний договір, на думку позивача, укладено на підставі недостовірних документів, наданих відповідачем в рамках процедури відкритих торгів, тобто під впливом обману.

У пункті 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але тих, що відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В силу ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230-233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України може бути визнаний судом недійсним. Отже позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №910/9879/18, від 05.11.2019 у справі №910/17404/18, від 29.10.2020 у справі №910/18604/19, від 02.12.2020 у справі №910/18185/19, від 26.04.2021 у справі №910/18845/19.

За змістом пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони даного правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. У даному випадку такою особою є позивач.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як підтверджено матеріалами справи між сторонами укладено договір поставки №ЦЗВ-01-02321-01 від 02.08.2021, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність позивачу (на підставі отриманої від нього рознарядки, яка є дозволом на відвантаження) запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10 на загальну суму 1.084.814,40 грн з ПДВ.

Суд відзначає, що договір поставки №ЦЗВ-01-02321-01 від 02.08.2021 підписаний сторонами без будь-яких зауважень, що з огляду на приписи вказаних норм чинного законодавства України свідчить про погодження ними всіх умов, які містяться в такому договорі.

Матеріали справи містять докази виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки продукції: елементи фільтруючих очистки масла Нарва 6-4 у кількості 5 388 одиниць, загальною вартістю 872.726,69 грн. Факт отримання позивачем наведеної вище продукції підтверджується первинними бухгалтерськими документами та не спростовано позивачем.

Також матеріалами справи підтверджено, що на виконання пунктів 2.2 та 7.1 договору одночасно з передачею продукції позивачу були надані: рахунок-фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, оригінали декларації про відповідність виробника продукції ТОВ «НВП «СЕАЛ» з терміном дії з 01.09.2021 до 01.09.2024 та сертифікату якості №01-09/21.

Отже, зазначене свідчить про виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Претензій з боку позивача щодо якості, кількості отриманої продукції або не надання відповідачем повного пакету документів, як то передбачено умовами договору, не заявлялось.

Суд наголошує, що позивач не надав жодного доказу отримання від відповідача продукції за договором неналежної якості.

Відносно тверджень позивача про невиконання відповідачем умов договору в частині ненадання оригіналів декларацій (дві та більше) про відповідність ТОВ «СТРОНГ ЛЮКС» з терміном дії до 28.07.2022 та оригіналу сертифікату на систему управління якості, вважаємо за необхідне зазначити, що ані умовами спірного договору, ані умовами Тендерної документації (нова редакція) щодо проведення відкритих торгів на закупівлю: Частин залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10), затвердженої рішенням тендерного комітету Філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» 29.04.2021, не узгоджувалось та не встановлювалось обов`язку постачальника виконати ці дії.

Крім того, відповідач мав сертифікат на систему управління якістю підприємства та надавав копію даного сертифікату в складі тендерної пропозиції (наявна у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням: https://рrоzоrrо.gоv.uа/tender/UА-2021-03-17-003580-а), про що достеменно відомо позивачу.

Як вже вище зазначалось, відповідно до умов договору відповідач на підтвердження якості продукції повинен надати декларацію про відповідність та сертифікат якості.

Вказані умови договору відповідають і вимогам Тендерної документації.

Так, абзацом 1 пунктом 1.3. пункту 1 «Документи щодо підтвердження відповідності (Документи щодо підтвердження відповідності надаються учасником ще раз при постачанні продукції, якщо учасник буде визнаний переможцем)» Таблиці «Вимоги до технічних та якісних характеристик предмета закупівлі» Додатку №1 до Тендерної документації визначено, що на продукцію, щодо якої проводиться добровільна оцінка відповідності заявленим вимогам надати оригінал або копію одного з наступних документів про відповідність:

- декларації (у тому числі декларації про відповідність);

- протоколу (у тому числі протоколу випробувань);

- звіту;

- висновку;

- сертифікату (у тому числі сертифікату відповідності);

- атестату;

- іншого документу, що підтверджує виконання визначених вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

В той же час, абзацом 2 вказаного вище пункту Тендерної документації визначено, що декларація про відповідність зазначена в п 1.3 має бути складена відповідно до вимог ДСТУ ІSО/ІЕС 17050-1:2006 із посиланням на документи, складені за результатами проведеної оцінки відповідності органами з оцінки відповідності, акредитованими в Національному агентстві з акредитації України.

З огляду на наведене слідує, що декларація відповідача про відповідність, яка була надана позивачу з поставленою партією продукції відповідає вказаним вище вимогам Тендерної документації.

Вимоги щодо необхідності надання на виконання умов договору інших документів, зокрема сертифікату на систему управління якістю ані умовами Договору, ані умовами Тендерної документації не передбачена. В той же час, умова щодо посилання в декларації про відповідність на документи, складені за результатами проведеної оцінки відповідності органами з оцінки відповідності, акредитованими в Національному агентстві з акредитації України дотримана постачальником в повному обсязі.

Також суд спростовує доводи позивача про необхідності надання відповідачем оригіналу декларації про відповідність ТОВ «Стронг Люкс» від 28.07.2017 року за №28-07, виходячи з наступного.

Так, за умовами пункту 1.3. договору, виробник продукції: ТОВ «НВП «СЕАЛ», м. Запоріжжя, Україна, до 19.03.2019 р. ТОВ «СТРОНГ ЛЮКС», м. Бровари, Київська обл., Україна.

Відповідно до пункту 2.4. договору, дата виготовлення продукції повинна бути не раніше 01.04.2021 року.

Оскільки поставлена позивачу продукція була виготовлена відповідачем після 01.09.2021 року, то надання позивачу разом з продукцією оригіналу декларації про відповідність виробника продукції ТОВ «НВП «СЕАЛ» вже є належним виконання відповідачем умов пункту 2.2. договору та підтвердженням якості поставленої продукції.

Необхідності та обов`язковості надання ще й декларації про відповідність підприємства ТОВ «Стронг Люкс», яке з 19.03.2019 року перейменовано в ТОВ «НВП «СЕАЛ» суд не вбачає, оскільки продукція була виготовлена ТОВ «НВП «СЕАЛ» в 2021 році, а не до 19.03.2019 року, коли товариство мало назву ТОВ «Стронг Люкс», а також те, що Договір не вимагав від відповідача надавати Декларації відповідності від всіх назв, яке мало товариство до моменту постачання продукції.

Також суд відхиляє доводи позивача про надання відповідачем підроблених документів, які стали підставою для визнання відповідачем переможцем процедури закупівлі UA-2021-03-17-003580-а, внаслідок непідтвердження та недоведеності цих фактів.

Посилання позивача на факти начебто встановлені досудовим слідством в межах кримінального провадження №0000750, які свідчать про введення відповідачем його в оману під час укладення договору, судом відхилені, оскільки надані позивачем суду копій висновків експерта (судової почеркознавчої експертизи) Запорізького НДЕКЦ МВС України від 27.08.2021 року №СЕ-19/108-21/9839-ПЧ, від 26.08.2021 року №СЕ-19/І08-21/9837-ПЧ, від 30.08.2021 року №СЕ-19/108-21/9839-ПЧ та від 01.09.2021 року №СЕ-19/108-21/9840-ПЧ, є неналежними доказами у справі, оскільки не стосуються предмету доказування. Крім того, документи, які вказані у висновках експерта (судової почеркознавчої експертизи), не стосуються предмету позову.

Як зазначає сам позивач, він лише ставить під сумнів достовірність документів наданих відповідачем у складі тендерної пропозиції у процедурі закупівлі UА-2021-03-17-003580-а, тобто це є лише його припущенням, без будь-яких на то доказів.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем до тендерної пропозиції були додані підроблені документи, не відповідають дійсності та є лише його припущеннями.

Аналіз наведеного вище свідчить, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Не надано доказів, які б свідчили про те, що кресленики на продукцію, що виготовляється відповідачем та які були додані до тендерної пропозиції є недійсними або не відповідають відповідним державним стандартам. Також позивачем не спростований факт належності цих документів позивачу.

Також позивачем не доведено, що продукція, яка була поставлена відповідачем позивачу, не відповідає вказаним вище документам або вимогам державних стандартів, зокрема ТУ У 23909888.001-99; Нарва 6-4, ЕФМ-280.01 сб2, «Приятин 120-25».

За таких обставин суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним.

Суд звертає увагу, що невиконання умов договору однією із сторін (неналежне його виконання) не може бути підставою для визнання недійсним договору, а є підставою для захисту порушених прав у іншій встановлений законом спосіб. Факту введення в оману позивача відповідачем під час укладення договору судом не встановлено.

У статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. У частині першій цієї статті зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Аналогічні положення містяться у статті 208 ГК України, якою передбачено наслідки визнання господарського зобов`язання недійсним. Зокрема, згідно з частиною другою вказаної норми, у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не пере Тлумачення статті 216 ЦК України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Правило статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Оскільки суд не встановив наявності правових підстав для визнання договору поставки від 02.08.2021 № ЦЗВ-01-02321-01 недійсним, правових підстав для застосування наслідків недійсності правочину немає, у зв`язку з чим дана вимога позивача також не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 238, 240, 241, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «СЕАЛ» про визнання недійсним договору поставки від 02.08.2021 №ЦЗВ-01-02321-01 та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Федорова