АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1515/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.03.2022

по справі №916/1515/21

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2022 затверджено звіт керуючого реалізацією про проведену роботу в процедурі погашення боргів Сухорукова Сергія Вікторовича, завершено процедуру погашення боргів Сухорукова Сергія Вікторовича, звільнено Сухорукова Сергія Вікторовича від боргів, припинено повноваження керуючого реалізацією арбітражного керуючого Пояркова Володимира Олександровича, провадження у справі закрито.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.03.2022.

Також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.12.2021 в обґрунтування якого апелянт зазначає, що 30.05.2022 отримав від боржника заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із звільненням його від боргів, до якої була додана оскаржувана ухвала.

Однак, за твердженням апелянта, про те, що оскаржуваною ухвалою вирішено питання, що стосується його права та інтересів, стало зрозуміло після її роз`яснення ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2022, яка була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.06.2022.

Відтак, на переконання апелянта, 10-денний строк на апеляційне оскарження необхідно відраховувати з дня, наступного після 13.06.2022, а останній день на подачу апеляційної скарги є 23.06.2022.

Також, апелянт просить врахувати ті обставини, що офісу виконавця був потрібен час для опрацювання вхідної кореспонденції та детального дослідження змісту надісланих документів та матеріалів виконавчого провадження, виконавець не був обізнаний із справою, а тому йому був необхідний додатковий час для збору інформації та її аналізу, у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України частина працівників офісу виконавця наразі не працюють, а також що відповідно до рекомендації Ради суддів щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

До суду апеляційної інстанції надійшли пояснення від представника боржника в який останній зазначає, що скаржником не надано достовірних та обґрунтованих доказів, що підтверджують поважність пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2022.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2022 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.03.2022 у справі №916/1515/21 залишено без руху, визначено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 24.03.2022, а також надати докази надсилання іншим учасникам справи копії апеляційної скарги та додатків до неї листом з описом вкладення, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем на виконання ухвали суду подано, зокрема, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В якості інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником зазначено, що на у зв`язку з тим, що не працював Єдиний державний реєстр судових рішень, у нього була відсутня можливість перевірити достовірність оскаржуваної ухвали.

За твердженням апелянта, у нього були підстави сумніватися в достовірності оскаржуваної ухвали, оскільки боржник є недобросовісним та ухиляється від виконання рішення суду у справі №916/38/20. Зазначена обставина була встановлена ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 у справі №916/38/20, залишеною постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 без змін.

Більше того, як вважає апелянт, оскаржувана ухвала містила низку недоліків. Так, зі змісту ухвали було не зрозуміло, чи має вона своїм наслідком визнання виконавчого документу, а саме наказу №916/38/20 від 29.10.2020, таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, апелянт, звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення ухвали.

На переконання апелянта, звернення до суду апеляційної інстанції до з`ясування зазначених обставин було б передчасним.

Скаржник стверджує, що з`ясувавши вище перелічені обставини, зібравши докази та кошти для сплати судового збору, апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Крім того, апелянт просить врахувати, що строк на апеляційне оскарження в 10 днів не був достатнім, оскільки офісу Виконавця був потрібен час для опрацювання вхідної кореспонденції та детального дослідження змісту надісланих документів; апелянт не був впевнений у достовірності ухвали; ухвала була постановлена з недоліками змісту, а тому була не зрозумілою, у зв`язку з чим апелянт не знав, чи порушує вона його права; апелянт не був обізнаний із справою, а тому йому був необхідний додатковий час для збору інформації та її аналізу; строки оскарження ухвал, передбачені в ГПК України, орієнтовані на осіб, які є учасниками справи та знайомі з суттю вимог, доданими доказами тощо; апелянту необхідний час для отримання коштів для сплати судового збору та відповідні витрати не могли бути передбачені апелянтом завчасно; у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України частина працівників офісу апелянта наразі не працюють.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яке передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява N 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії) ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції 24.03.2022. Повний текст складено та підписано 24.03.2022.

Отже, з урахуванням дати складання повного тексту оскаржуваної ухвали, останнім днем строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.03.2022 є 04.04.2022.

Наявні матеріали справи не містять доказів надсилання та отримання скаржником копії оскаржуваної ухвали.

Однак, за твердженням самого скаржника оскаржувана ухвала була отримана ним 30.05.2022, як додаток до заяви про закінчення виконавчого провадження.

Про вказані обставини також вказано у заяві від 06.06.2022, яка була подана скаржником до суду першої інстанції (т.2, а.с. 137).

Отже, починаючи з 30.05.2022 скаржник був обізнаний про наявність оскаржуваної ухвали та її зміст.

Однак, як свідчать наявні матеріли справи, з апеляційною скаргою Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович звернувся до суду апеляційної інстанції 23.06.20220, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.

З приводу посилання апелянта на запровадження в Україні воєнного стану, що стало перешкодою для своєчасного звернення з апеляційною скаргою до суду, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Однак, у порушення наведених норм апелянтом в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не було надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що, зокрема, запровадження на території України воєнного стану об`єктивно перешкоджало своєчасному зверненню з апеляційною скаргою до суду.

При цьому, сама по собі наявність воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку за відсутності підтвердження достатніми обставинами та належного обґрунтування причини пропуску даного строку.

Судова колегія відзначає, що внутрішньо-організаційні питання функціонування офісу приватного виконавця носять суб`єктивний характер, останній повинен виважено підходити до виконання своїх функцій, у тому числі щодо належної участі у судових провадженнях та дотримання вимог процесуального законодавства стосовно подачі апеляційних скарг та оформлення їх змісту. При цьому викладені скаржником та описані вище причини пропуску строку на апеляційне оскарження судова колегія не розцінює як непереборні та такі, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції зі скаргою.

Відтак, посилання скаржника на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду апеляційної інстанції та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу приватного виконавця, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Судова колегія також відзначає, що не заслуговують на увагу посилання апелянта на відсутність коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки відсутність коштів на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

До того ж, скаржник у відповідності до приписів Закону України «Про судовий збір» не був позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, тощо. Однак, як свідчать наявні матеріли справи відповідних дій не вчинив.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта з приводу того, що у нього були підстави сумніватися в достовірності оскаржуваної ухвали, оскільки на підтвердження таких тверджень скаржник не надав жодних доказів.

Слід також відзначити, що за наявності будь-яких сумнівів щодо достовірності оскаржуваної ухвали, скаржник не був позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із відповідним клопотанням про отримання копії ухвали суду, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Втім, як свідчать наявні матеріали справи, скаржник вищеназваних дій не вчинив.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими та такими, що не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, доводи скаржника про те, що звернення з апеляційною скаргою, до розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, було б передчасним, оскільки подання такої заяви не є об`єктивною перешкодою для звернення з апеляційною скаргою, та відповідно жодним чином не впливає на її подання до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження, а наведені обставини для його поновлення не є обґрунтованими, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

Частиною 4 ст. 261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються судом неповажними у відкритті апеляційного провадження у справі №916/1515/21 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.03.2022 по справі №916/1515/21.

Апеляційну скаргу та заяву з доданими до них матеріалами повернути скаржнику.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Cуддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.