РІШЕННЯ

м. Київ

26.09.2022Справа № 910/4745/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/4745/22

за позовом підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" (ідентифікаційний код 30603572; 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд.68)

до акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; e-mail: )

про стягнення 24 395,91 грн,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач, Залізниця) 24 395, 91 грн неустойки за перевищення строку доставки вантажу за укладеним сторонами договором від 12.02.2018 №08906/ЦТЛ-2018/18/158 про надання послуг (далі - Договір) та за накладною №23203242.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду оригіналу платіжного доручення від 10.06.2022 №141434602 на суму 2 481 грн.

Ухвала від 23.06.2022 про залишення позовної заяви без руху була надіслана позивачеві на електронну адресу, зазначену у позовній заяві, а саме: .

29.06.2022 позивачем подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/4745/22; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

21.07.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру неустойки.

01.08.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій Підприємство заперечило проти розрахунку неустойки, який надано Залізницею та заперечило проти задоволення клопотання про зменшення штрафу, вказуючи, що порушення строку доставки сталося до введення воєнного стану.

У свою чергу, відповідач правом на надання заперечення на відповідь на відзив не скористався та вказаний документ у визначений судом строк не подав.

Указами Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 року №259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022 від 12.08. 2022 №573/2022 затвердженими Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, та від 18.04.2022 №259/2022, від 21.04.2022 №2212-IX) та від 15.08.2022 року№ 2500-IX введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Києві у Господарському суді міста Києва встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов Договору 07.10.2021 оформлена накладна №23203242, відповідно до якої Залізниця зобов`язалася відправити зі станції Барбаров Білоруської залізниці вантаж до станції Кременець Львівської залізниці, одрежувачем вантажу є Підприємство.

Вантаж відправлено 07.10.2021, загальна відстань перевезення становить 506 км.

Слід зазначити, що термін доставки вантажу мав би складати 5 діб (3 діб + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу, з розрахунку 1 доба на кожні 200 км, що почались + 1 доба відповідно до акту загальної форми [напис у графі 32 накладної]), але фактично склав 6 діб.

13.10.2021 позивач отримав повідомлення про прибуття вантажу.

З огляду на викладене, прострочення терміну доставки вантажу допущене відповідачем складає 1 доба.

Враховуючи порушення терміну доставки, позивач нарахував неустойку (штраф) у розмірі 24 395,91 грн.

Підприємство надіслало Залізниці претензію від 23.11.2021 №2304 з вимогою сплатити штраф рекомендованим листом з повідомленням про вручення, копія якого долучена до матеріалів справи.

Вказана претензія отримана відповідачем 29.11.2021, залишена без задоволення та належного реагування; доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина перша статті 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Оскільки перевезення вантажу здійснювалося залізничним транспортом у міжнародному сполученні (Республіка Білорусь, Україна), то вказані правовідносини регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС), до якої приєдналася Україна та яка набула чинності для України 05.06.1992.

УМВС встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізнично-паромному сполученні (параграф 1 статті 3 УМВС).

Параграфом 1 статті 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Відповідно до параграфу 2 статті 24 УМВС термін доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

- для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Також параграфом 3 вказаної статті передбачено, що доставка вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Строк доставки вантажу збільшується на 2 доби: - на кожне перевантаження вантажу в вагони другої ширини колії; - на кожну перестановку вагону, вантажу на своїх осях на візки з іншою шириною колії; - при перевезенні вантажу в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Відповідно до параграфу 5 статті 24 УМВС перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 год. дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають за повну.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача (параграф 7 статті 24 УМВС).

Відповідно до параграфу 6 статті 24 УМВС у випадку розділу вантажу в дорозі строк доставки вираховується по тій частині вантажу, яка прибула за накладною.

Відповідно до статті 2 УМВС та додатку 1 до УМВС «Правила перевезення вантажів», розділу 1 пункту 2.1. «відправка» - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Як встановлено вище, загальна відстань перевезення за залізничною накладною №23203242 становить 506 км.

Отже, термін доставки вантажу мав би складати 5 діб, але фактично склав 6 діб.

З огляду на викладене, прострочення допущене Залізницею склало 1 добу.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Параграфами 1, 2 статті 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «строк доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Відповідно до параграфу 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

При цьому, параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Матеріалами справи (копія претензії) підтверджується, що позивач на виконання вимог УМВС з метою досудового врегулювання спору з відповідачем належним чином звернувся до нього з претензією про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу по спірній накладній.

У свою чергу, відповідач на вказану претензію у визначений УМВС строк не відреагував; доказів протилежного суду не подано.

За розрахунком позивача розмір штрафу склав 24 395,91 грн.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на неправильність розрахунку штрафу, посилаючись на те, що позивачем неправильно вираховано відношення терміну доставки (1 доба) до загального (фактичного) терміну доставки (6 діб). Так, має бути 0,16 (1/6) а не 0,2 (1/5) як зазначено у позовній заяві.

За розрахунком Залізниці розмір штрафу складає 24 395,90 грн.

Водночас і позивачем і відповідачем використано одну і ту саму формулу, а саме 135 532,90 грн х 18 %.

Слід зазначити, що арифметично правильним розрахунком за вказаною вище формулою є такий: 135 532,90 грн х 18 % = 24 395,92 грн.

Разом з тим, суд в силу приписів частини другої статті 237 Господарського процесуального кодексу України не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Обставини, які є предметом доказування у даній справі є такими: прострочення перевезення вантажів; відсутність підстав для звільнення від відповідальності.

Докази, якими позивач підтверджує наявність обставин, які є предметом доказування: залізнична накладна.

Отже, поданими позивачем доказами підтверджуються обставини, що є предметом доказування у даній справі, у свою чергу, Залізниця не спростувала доводів Товариства.

Таким чином, позивачем документально підтверджено порушення відповідачем строку доставку та наявність підстав для покладення штрафу.

Що ж до заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафу, то слід зазначити таке.

Заявлене клопотання про зменшення штрафу мотивовано, зокрема, таким:

- починаючи з 24.02.2022 російська федерація здійснює обстріл всієї території України майже кожен день, завдаючи руйнування та знищуючи об`єкти інфраструктури, у тому числі, Залізниці;

- станом на 15.07.2022 зруйновано та пошкоджено 4 243 одиниці залишковою вартістю 5 070 529 тис. грн, в тому числі, але не виключно:

будівлі, у тому числі залізничні вокзали - 1 216 одиниць;

споруди, в тому числі мости - 123 одиниці;

залізничні колії - 203 одиниць;

локомотиви - 60 одиниць;

автотранспортні засоби - 45 одиниць;

вантажні вагони - 151 одиниць;

спеціальний рухомий склад - 21 одиниця;

пасажирські вагони - 35 одиниць;

моторвагонний склад - 38 одиниць;

споруди ЦП - 37 одиниць;

передавальні пристрої ЦЕ - 189 одиниць;

передавальні пристрої ЦШ - 101 одиниця;

обладнання ЦЕ - 232 одиниці;

обладнання ЦШ - 210 одиниць;

інші основні засоби - 1 582 одиниці;

- працівники Залізниці в найкоротші терміни здійснюють відновлення та ремонт об`єктів інфраструктури та техніки, витрачаючи матеріали та кошти;

- з перших днів повномасштабного вторгнення працівники Залізниці здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, різної техніки та інше, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом;

- оскільки на даний час відсутнє повітряне сполучення, автомобільні перевезення є обмеженими, Залізниця стала головним, а в деяких регіонах чи не єдиним перевізником;

- також Залізниця стала дорогою життя для багатьох людей, оскільки поїздами відповідача за дні вторгнення було евакуйовано близько 3,8 мільйонів людей;

- відповідач несе фінансові витрати та позбавлена можливості отримувати прибуток, внаслідок зменшення оплачуваних пасажирських і вантажних перевезень.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, враховуючи ступінь, характер та правові наслідки правопорушення, співмірність між ними; відсутність доказів понесення Підприємством збитків внаслідок порушень Залізницею строків доставки вантажу; враховуючи обставини, які вказані відповідачем і не потребують документального підтвердження в силу загальновідомості викладених фактів, суд, вважаючи дані обставини винятковими, зважаючи на виняткову роль Залізниці для Українського народу під час повномасштабного вторгнення, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення штрафу до 243,96 грн (на 99 % від заявленої до стягнення суми штрафу).

Суд відзначає, що при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення штрафних санкцій суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 243,96 грн штрафу.

Відповідно до пункту 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), при цьому судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 24 395,91 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; 03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; e-mail: ) на користь підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" (ідентифікаційний код 30603572; 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд.68) 243 (двісті сорок три) грн 96 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.09.2022.

Суддя Ігор Курдельчук