ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.09.2022 Справа № 908/1854/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., розглянувши заяву вих. № б/н від 16.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання (вул. Олександра Матросова, буд. 16-А, м. Запоріжжя, 69057; ) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра (вул. Магістральна, буд. 84, м. Запоріжжя, 69071; ) грошової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

21.09.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла письмова заява за вих. № б/н від 16.09.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання про видачу судового наказу щодо стягнення з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра грошової заборгованості у розмірі 5994,84 грн. за договірним листом № 30/554юр від 03.11.2021.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 вказану заяву передано для розгляду судді Ярешко О.В.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві заявлені вимоги, розмір яких не перевищує розміру, визначеного ст. 148 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з вимогами п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України, належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

У заяві заявник посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання та Казенним підприємством Науково-виробничий комплекс Іскра договірного листа № 30/554юр від 03.11.2021, відповідно до якого заявником було поставлено боржнику продукцію на загальну суму 8074,50 грн. Боржник свої зобов`язання виконав частково на суму 2079,66 грн. Заборгованість за договором складає 5994,84 грн. Викладені обставини, як зазначено у заяві, заявник підтверджує: договірним листом № 30/554юр від 03.11.2021; видатковими накладними за період з 09.11.2021 по 24.12.2021; товаро-транспортними накладними за період з 09.11.2021 по 24.12.2021; податковими накладними за період з 09.11.2021 по 24.12.2021; підписаними сторонами актами звірки взаємних розрахунків за періоди: листопад 2021 та грудень 2021; актом звірки взаємних розрахунків за період: 03.09.2021 12.09.2021; зведеними меморіальними ордерами за період з 13.05.2022 по 30.05.2022.

Разом з тим, до заяви заявником не додано відповідних видаткових накладних від 09.11.2021, від 17.11.2021, від 15.12.2021, посилання на які міститься в актах звірки взаєморозрахунків за періоди: листопад 2021, грудень 2021.

Натомість, долучено копії видаткових накладних № ПП-1512181 від 15.12.2021, № ПП-1711151 від 17.11.2021, згідно яких поставка відбулася за договором № 17/855юр від 17.06.2021, вимоги за яким заявником не пред`явлено.

Відтак, заявником порушені п.п. 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Стосовно долучених до матеріалів заяви копій актів звірки взаєморозрахунків, на які заявник посилається, як на підтвердження наявності заборгованості боржника, суд зазначає, що акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, що відображає господарську операцію, а лише складається на підставі таких документів. Мета складання акта звірки, на відміну від первинного бухгалтерського документа (який має на меті відображення господарської операції) полягає у визначенні стану розрахунків між сторонами, виявленні боргу або його відсутності на підставі первинних документів.

У даному випадку суд враховує також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.04.2021 у справі № 910/14518/19, де зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання осіб.

Подібні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17, від 17.10.2018 у справі № 905/3063/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Відтак, оскільки до заяви не додано первинні документи щодо поставки заявником боржнику товару 09.11.2021, 17.11.2021, 15.12.2021, що відображені в актах звірки, суд не приймає вказані акти звірки за періоди: листопад, грудень 2021 в якості доказів наявності у боржника заборгованості перед заявником у сумі 5994,84 грн., що виникла на підставі договірного листа № 30/554юр від 03.11.2021. Крім того, акт звірки взаєморозрахунків за період: 03.11.2021-12.09.2022 підписано лише з боку заявника, боржником не підписано.

Враховуючи наведене, оскільки заявником не подані належні та допустимі докази щодо виникнення заборгованості у заявленому розмірі, суд не вбачає з поданої ТОВ Прозоре постачання заяви наявності та безспірності грошової заборгованості боржника.

Таким чином, заява (вих. № б/н від 16.09.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання про видачу судового наказу щодо стягнення з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра грошової заборгованості у розмірі 5994,84 грн. за договірним листом № 30/554юр від 03.11.2021, подана з порушенням вимог ст. 150 ГПК України та з поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє на підставі п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України Товариству з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання у видачі судового наказу про стягнення з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра грошової заборгованості у розмірі 5994,84 грн. за договірним листом № 30/554юр від 03.11.2021.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, 150, 152, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Прозоре постачання у видачі судового наказу про стягнення з Казенного підприємства Науково-виробничий комплекс Іскра грошової заборгованості у розмірі 5994,84 грн. за договірним листом № 30/554юр від 03.11.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 27.09.2022.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику за заявою.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Суддя О.В. Ярешко