ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.2022м. СумиСправа № 920/54/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., за участю секретаря судового засідання Виходцевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/54/22

за позовом Держаного підприємства "Вирівське" (вул. Шевченка, буд. 2, с.Вирівка, Конотопський район, Сумська область, 41630; код за ),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" (провулок Промисловий, буд. 4, смт. Степанівка, Сумський район, Сумська область; код за ),

про визнання недійсними договорів

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: Грищенко О.М. (адвокат, довіреність від 14.04.2022 №б/н)

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

18.01.2022 позивач звернувся з позовною заявою, відповідно до якої просить:

1)визнати недійсним договір поставки товару №124/21/ЦО від 03.05.2021 укладений між Державним підприємством "Вирівське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер";

2)визнати недійсним договір поставки товару №130/21/ЦО від 03.05.2021 укладений між Державним підприємством "Вирівське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер";

3)стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою від 21.01.2022 у справі №920/54/22 залишено без руху позовну заяву від 11.01.2022 №б/н Державного підприємства "Вирівське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім Партнер" про визнання недійсними договорів (вх. №195 від 18.01.2022); установлено позивачу строк протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

31.01.2022 позивач надіслав заяву (вх №727/22) про усунення недоліків, відповідно до якої просив долучити до матеріалів справи як доказ сплати судового збору платіжне доручення від 25.01.2022 №334 в сумі 2481,00 грн. Зазначена заява з доданими документами долучена до матеріалів справи.

Ухвалою від 15.02.2022 у справі №920/54/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 28.03.2022; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

25.04.2022 представником відповідача подано наступні документи:

1)відзив на позовну заяву від 18.02.2022 №18-1/02 (вх №1461 від 25.04.2022), в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та зробив заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України;

2)клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх №665 від 25.04.2022).

Підготовче судове засідання, призначене на 28.03.2022, не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду №12/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 05.05.2022 у справі №920/54/22 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх №665 від 25.04.2022); призначено розгляд справи №920/54/22 в підготовче судове засідання в режимі відеоконференції на 15.06.2022; постановлено провести підготовче судове засідання у справі №920/54/22, призначене на 15.06.2022, 12:00, за участю представника відповідача - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону: НОМЕР_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному вебпорталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

Ухвалою від 15.06.2022 у справі №920/54/22 відкладено підготовче судове засідання у справі №920/54/22 в режимі відеоконференції на 10.08.2022; постановлено провести підготовче судове засідання у справі № 920/54/22, призначене на 10.08.2022, за участю представника відповідача - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону: НОМЕР_1 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному вебпорталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

Актом Господарського суду Сумської області від 14.07.2022 у справі №920/54/22 встановлено, що ухвала від 15.06.2022 у даній справі була прийнята відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія) для надсилання, проте документ не надіслано у зв`язку із відсутністю коштів.

Водночас копія ухвали від 15.06.2022 у справі №920/54/22 надіслана позивачу на електронну адресу, зазначену ним у позові та представнику відповідача в його електронний кабінет.

Ухвалою від 10.08.2022 у справі №920/54/22 задоволено усне клопотання представника відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті; закрито підготовче провадження та призначено справу №920/54/22 до судового розгляду по суті в режимі відеоконференції на 07.09.2022; постановлено провести судове засідання у справі № 920/54/22, призначене на 07.09.2022, за участю представника відповідача - адвоката Грищенка Олександра Миколайовича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному вебпорталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua. Копію ухвали надіслати учасникам справи відповідно до вимог частин 6-7 статті 6 ГПК України.

23.08.2022 представник позивача надіслав клопотання про залучення третьої особи (вх №1930), відповідно до якого просить прийняти до розгляду та задовольнити зазначене клопотання; залучити третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України (код за , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9, засоби зв`язку: НОМЕР_2 , email: ).

У судовому засіданні 07.09.2022 встановлено:

Представник позивача у судове засідання не прибув, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином 24.08.2022.

Представник відповідача у судове засідання в режимі відеоконференції прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неприбуття представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 5 ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 07.09.2022 постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи (вх №1930 від 23.08.2022).

Судом оголошено позовні вимоги. Представник відповідача підтримав поданий відзив, проти задоволення позову заперечував.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07.09.2022 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини:

03.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» в особі директора ОСОБА_3 (далі - постачальник, відповідач) та Державним підприємством «Вирівське» в особі в.о. директора ОСОБА_2 (далі - покупець, позивач) укладено договір поставки товару №124/21/ЦО (далі - договір №1), відповідно до п. 1.1. якого встановлено, що цей договір визначає умови поставки товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив, та/або насіння), що визначені в договорі та додатках до нього.

Позивачем в особі в.о. директора ОСОБА_2. та відповідачем в особі директора ОСОБА_3. на виконання договору №1 складено, підписано та скріплено печатками юридичних осіб наступні документи: 03.05.2021 специфікацію №1 за якою загальна вартість товару склала 3381900,48 грн; 12.05.2021 специфікація №2 на загальну вартість товару 10576,40 грн; 17.06.2021 специфікацію №1 відповідно до якої загальна вартість товару склала 10118,88 грн.; 05.05.2021 видаткову накладну №1959 та товаро-транспортну накладну №Р1959 на суму 1073580,48 грн; 07.05.2021 видаткову накладну №1961 та товаро-транспортну накладну №Р1961 від 07.05.2021 на суму 464400,00 грн, видаткову накладну №1960 та товаро-транспортну накладну №Р1960 на суму 942480,00 грн; 11.05.2021 видаткову накладну №1957 та товаро-транспортну накладну №3396 від на суму 312840,00 грн, видаткову накладну №1962 та товаротранспортну накладну №Р1962-1 на суму 417960,00 грн; 12.05.2021 видаткову накладну №1914 та товаро-транспортну накладну №Р1914 на суму 10576,40 грн, видаткову накладну №1958 та товаро-транспортну накладну №3396-1-1 на суму 170640,00 грн; 17.06.2021 видаткову накладну №3356 та товаро-транспортну накладну №Р3356 від на суму 10118,88 грн.

03.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» в особі директора ОСОБА_3 та Державним підприємством «Вирівське» в особі в.о. директора ОСОБА_2 укладено договір поставки товару №130/21/ЦО (далі - договір №2), згідно з п. 1.1. якого встановлено, що цей договір визначає умови поставки товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив, та/або насіння), що визначені в договорі та додатках до нього.

Позивачем в особі в.о. директора ОСОБА_2. та відповідачем в особі директора ОСОБА_3. на виконання договору №2 складено, підписано та скріплено печатками юридичних осіб наступні документи: 11.05.2021 специфікація №1 на суму 1170029,88 грн; 13.05.2021 специфікація №2 на суму 1460405,16 грн; 16.05.2021 специфікація №3 на суму 328080,60 грн; 24.05.2021 специфікація №4 на суму 249139,20 грн; 11.05.2021 видаткову накладну №2159 та товаро-транспортну накладну №Р2159 на суму 1170029,88 грн; 14.05.2021 видаткову накладну №1983 та товаро-транспортну накладну №Р1983 на суму 1460405,16 грн; 17.05.2021 видаткову накладну №2162 та товаро-транспортну накладну №Р2162 на суму 328080,60 грн; 24.05.2021 видаткову накладну №2333 та товаро-транспортну накладну №Р2333 на суму 249139,20 грн.

13.07.2021 рішенням Київського районного суду м. Харкова у справі №953/8854/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, третя особа - ДП «Вирівське», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано Наказ №632 Фонду державного майна України «Про звільнення виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Вирівське» від 15.04.2021р. - про звільнення ОСОБА_1 з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Вирівське» (код за ); поновлено ОСОБА_1 , на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Вирівське» (код за ) з 15.04.2021, в тому числі шляхом поновлення-внесення змін до відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Вирівське» (код за ).

28.07.2021 документом позивача «Про відмову у виконанні розпорядження виконуючого обов`язки керівника Державного підприємства «Вирівське» встановлено, що станом на 16 годину 28 липня 2021 року, розпорядження «Про передачу правовстановлюючих документів Державного підприємства «Вирівське»» №15 від 26 липня 2021 року ОСОБА_2 не виконане. ОСОБА_2. правовстановлюючі документи Державного підприємстві «Вирівське», печатка Державного підприємства «Вирівське» та матеріальні цінності Державного підприємства «Вирівське», (в т.ч. автомобіль TOYOTA RAV, державний номерний знак НОМЕР_3 ) в.о. директору Державного підприємства «Вирівське» Голубу Юрію Юрійовичу не передані.

04.08.2021 Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції розглянуто скаргу Фонду державного майна України від 26.07.2021 №10-47-17060, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 27.07.2021 за №СК-526-21 на реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 23.07.2021 №036001766 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведену державним реєстратором Білопільської міської ради Комісаренком Вадимом Олександровичем щодо Державного підприємства «Вирівське» (ідентифікаційний код юридичної особи 00729646), про що складено висновок, в якому рекомендовано відмовити у задоволенні скарги Фонду державного майна України від 26.07.2021 на реєстраційну дію щодо Державного підприємства «Вирівське» у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України (реєстраційна дія проведена на підставі судового рішення).

18.08.2021 наказом Міністерства юстиції України №2923/7 «Про відмову у задоволенні скарги» відмовлено у задоволенні скарги Фонду державного майна України від 26.07.2021 на реєстраційну дію щодо Державного підприємства «ВИРІВСЬКЕ» (ідентифікаційний код юридичної особи 00729646) у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України (реєстраційна дія проведена на підставі судового рішення).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що керівником ДП «Вирівське» з 15.04.2021 є саме ОСОБА_1, відповідно, на думку позивача, оскаржувані договори, підписані з боку позивача ОСОБА_2., як в.о. директора ДП «Вирівське», підлягають визнанню недійсними як такі, що підписані неуповноваженою особою.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Абзац 1 частини 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Органи юридичної особи діють у межах повноважень, наданих їм установчими документами та законом. Орган юридичної особи як її частина представляє інтереси останньої у відносинах з іншими суб`єктами права без спеціальних на те повноважень (без довіреності). Між юридичною особою та її органом правові відносини не виникають, а тому дії її органу визнаються діями самої юридичної особи. У відносинах з третіми особами слід виходити з презумпції наявності достатнього обсягу повноважень на здійснення дієздатності юридичної особи як у одноособового органу юридичної особи, так і керівника її колегіального органу.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Тобто, для відповідача, який діяв добросовісно, не має юридичної сили обмеження щодо повноважень керівника позивача навіть якби вони існували на момент укладення договору. У свою чергу позивачем не надано жодних доказів, що підтверджували б недобросовісність у діях ТОВ «Агрохім-Партнер».

З огляду на вказане, твердження відповідача із даного питання є безпідставним та необґрунтованим.

Водночас, ст. 92 ЦК України визначає презумпцію наявності у керівника повноваження на здійснення дієздатності юридичної особи та передбачає, що орган або особа, яка виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Окрім цього, варто наголосити на тому, що посилання позивача на відсутність повноважень на момент вчинення спірних правочинів не може заслуговувати на належну правову увагу, оскільки на момент підписання/укладення спірних договорів керівником позивача був саме ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 62 ГК України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом (в редакції на момент спірних правовідносин).

Таким чином, відтиск печатки підприємства на документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №924/905/13 (№3-68гс14).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №918/780/18 печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а не доведення фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, та доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, свідчить про відсутність підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі підприємства.

Згідно з доказами, доданими до позову, позивач підтвердив виконання позивачем та відповідачем спірних договорів, в той час як не надав жодного належного та допустимого доказу щодо недійсності спірних договорів.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову, у зв`язку з чим, позовна заява є такою, що не підлягає задоволенню.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2022.

Суддя В.Л. Котельницька