РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.09.2022Справа № 910/21220/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД 2) Міністерства юстиції України 3) ОСОБА_1 4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» (EURO INVESTMENTS GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA)
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Ольга Ігорівна; 2) Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи Олександр Костянтинович; 3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович; 4) Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України
про визнання недійсними договорів та скасування наказів
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Тимофіюк Г.О. - представник за довіреністю;

Луцький М.І. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Костенко В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача-3: не з`явився;

від відповідача-4: Гусак А.М. - представник за довіреністю;

від третіх осіб: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" (далі також - позивач, ТОВ "ФК "Фінєвровектор") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД (далі також - відповідач-1, ТОВ "НВУКФ "ЕСКО" ЛТД), Міністерства юстиції України (далі також - відповідач-2, Міністерство), ОСОБА_1 (далі також - відповідач-3, ОСОБА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» (далі також - відповідач-4, ТОВ «Євро Інвестментс Груп») відповідно до яких просить суд:

- визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» іпотекодержателем за Договором іпотеки від 30.01.2014 p., посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим номером 547, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0 (далі також - АЗС, спірний об`єкт);

- визнати недійсним договір іпотеки від 03.06.2016 р, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 799, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29898607 від 03.06.2016 18:59:04, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., а також відповідну державну реєстрацію іпотеки, номер запису 14810126, зареєстровану 03.06.2016 13:11:26, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер 1249 від 12.07.2016 p., укладений між ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» (EURO INVESTMENTS GROUP);

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30428353 від 12.07.2016 21:07:51, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., а також відповідну державну реєстрацію прав власності, номер запису 15362316, зареєстрований 12.07.2016 10:25:39 щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . РНОНМ: 0;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 р. «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень» за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 від 24.09.2019 p., яким було скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Гумуржи O.K. від 06.09.2019 p.;

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 670/5 від 25.02.2020 р. «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень» за результатом розгляду скарги TOB «Євро Інвестментс Груп» від 12.12.2019 р. повністю, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49916998 від 28.11.2019 p., вчинене Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном Андрієм Івановичем

- визнати у ОСОБА_1 відсутнім право іпотекодержателя за договором іпотеки від 03.06.2016 р, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 799, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вирішив за необхідне залучити до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Ольгу Ігорівну, Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи Олександра Костянтиновича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лігуна Андрія Івановича, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України.

28.12.2021 позивачем заявлено клопотання про огляд судом доказів за їх місцезнаходженням.

Крім того, позивач 19.01.2022 звернувся до суду із заявою про доповнення підстав позову.

Враховуючи те, що дії позивача з доповнення підстав позову не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням доповнених підстав.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 28.07.2022.

Ухвалою суду від 28.07.2022 призначено судове засідання на 21.09.2022.

12.09.2022 до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- заборони будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, реєстраційні дії на підставі рішень (наказів) Міністерства юстиції України та інше) стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме: нежилий будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ. А), загальною площею (кв.м.): 355, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77, окрім як за заявою власника цього об`єкта нерухомого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор";

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень";

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 670/5 від 25.02.2020 "Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень".

12.09.2022 відповідачем-4 подані письмові заперечення проти заяви про забезпечення позову, а 21.09.2022 заявлено клопотання про перехід до стадії підготовчого розгляду та про долучення доказів, які не могли бути поданими раніше.

Крім того, 20.09.2022 до суду звернувся відповідач-3 із заявою про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю бути присутнім, а також подано заяву про застосування строків позовної давності.

Безпосередньо в судовому засіданні 21.09.2022 представник відповідача-4 заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та просив зупинити провадження у даній справі до завершення апеляційного перегляду справи № 910/3324/21.

У судовому засіданні 21.09.2022 представники сторін надали усні пояснення стосовно заявлених у справі клопотань.

В першу чергу судом було вирішено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та відмолено в її задоволенні, про що вказано у відповідній ухвалі суду.

Крім того, розглядаючи заяву відповідача-4 про зупинення провадження у справі суд наголосив на положеннях ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище суд відмовив відповідачу-4 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Крім того, з огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку про відсутність необхідності для задоволення клопотання позивача, яке було заявлено в порядку ст. 82 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно заяви відповідача-4 про перехід до стадії підготовчого розгляду та про долучення доказів, які не могли бути поданими раніше встановлено таке.

Приписами чинного господарського процесуального законодавства не передбачено підстав та порядку повернення зі стадії розгляду спору по суті до підготовчого провадження.

З наданих відповідачем-4 доказів не вбачається необхідності відкладати розгляд справи або надавати учасникам справи додатковий час для їх вивчення.

Всі надані по справі докази суд досліджуватиме під час відповідної стадії судового процесу.

Також, прийнято до уваги доводи відповідача-3, які викладені у заяві про відкладення слухання справи.

Згідно з положеннями ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав - перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, строки розгляду спору по суті, суд дійшов висновку, що підстав для відкладення слухання справи немає, наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а неявка представника відповідача-3 не перешкоджає розгляду справи. Більше того, відповідачем-3 не доведено поважності причин неможливості з`явитися в судове засідання.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, провів судові дебати.

У судовому засіданні 21.09.2022 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом після виходу з нарадчої кімнати проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД (іпотекодавець та боржник) було укладено Кредитний договір № 22/1/14-КL (надалі також - Кредитний договір) та договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим номером 547, (надалі також - іпотечний договір) відповідно до якого було передано в іпотеку нежилии? будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ.А), загальна площа (кв.м): 355, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77 (АЗС), про що було внесені дані до Державного реєстру речових прав нерухомого майна.

На підставі іпотечного договору до Державного реєстру іпотек було внесено запис про іпотеку, а також було внесено запис про відповідне обтяження до Державного реєстру обтяжень.

09.12.2014 між ПАТ "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

В подальшому, 29.12.2015 між ПАТ "Авант-Банк" та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги № 873.

Відповідно до наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 24.02.2016 договір про відступлення права вимоги № 873 від 29.12.2015 визнано нікчемним. Чинність вказаного наказу також підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/12629/16, яке набрало законної сили.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2019 у справі № 760/18297/16-ц визнано недійсним договір відступлення прав вимоги (цесії) від 29.12.2015 за № 873.

05.03.2016 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна через задоволення вимог іпотекодерджателя у відповідності до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав нерухомого майна.

Як стверджує позивач, внаслідок визнання права власності на спірний об`єкт та реєстрації права власності за ОСОБА_3 було припинено державну реєстрацію іпотеки та обтяження на спірне майно на підставі договору іпотеки № 547 від 30.01.2014. Після реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості за ОСОБА_3 також було зареєстровано нове обтяження та іпотека на користь спочатку ОСОБА_4 , а потім - ОСОБА_5 , про що свідчать відповідні записи до Державного реєстру іпотек та обтяжень.

28.04.2016 наказом Міністерства юстиції України № 1258/8 було визнано протравним та скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на АЗС за ОСОБА_2 , що призвело до повернення АЗС у власність ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД.

Позивач зазначає, що скориставшись відсутністю у реєстрі речових прав нерухомого майна запису про іпотеку та обтяження Банку, ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД передало об`єкт нерухомого майна в іпотеку ОСОБА_1 за договором № 799 від 03.06.2016 та відчужило його на користь ТОВ «Євро Інвестментс Груп» за договором купівлі-продажу від 12.07.2016.

20.06.2016 на підставі договору № 20/06-2019/1 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги між ТОВ "Файненс Компані" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінєвровектор" останнє набуло права вимоги до позичальника ТОВ "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД за кредитним договором та договором іпотеки.

За результатами проведення електронного аукціону від 20.03.2019 між ПАТ "Авант-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Файненс Компані" було укладено договір № 23/04-2019/1 від 23.04.2019 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ПАТ "Авант-Банк" відступило ТОВ "Файненс Компані" всі права вимоги за кредитним договором та за всіма укладеними на забезпечення виконання умов кредитного договору.

Позивач також наголошує, що 06.09.2019 він звернувся до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи О.К. із заявою про відновлення державної реєстрації іпотеки на підставі іпотечного договору та реєстрації ТОВ "ФК "Фінєвровектор" іпотекодержателем.

За наслідком розгляду вказаної заяви державним реєстратором прийнято рішення № 48562178 від 06.09.2019, № 48566511 від 06.09.2019, № 48566641 від 06.09.2019, відповідно до яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про скасування припинення державної реєстрації іпотеки на підставі іпотечного договору, а позивача зареєстровано в якості іпотекодержателя.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" скасовано вказані вище рішення державного реєстратора Гумуржи О.К., оскільки надані позивачем реєстратору судові рішення не містили вказівок державному реєстратору на проведення реєстраційних дій за заявою ТОВ "ФК "Фінєвровектор".

Наказом Міністерства юстиції України № 670/5 від 25.02.2020 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги ТОВ "Євро інвестментс Груп" від 12.12.2019 було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49916998 від 28.11.2019, вчинене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном Андрієм Івановичем. Відповідно до цього рішення від 28.11.2019 приватним нотаріусом було зареєстровано право власності на спірний об`єкт за позивачем як іпотекодержателем у рахунок заборгованості у позасудовому порядку відповідно до ст.ст. 23, 37 Закону України "Про іпотеку".

Наказ № 670/5 від 25.02.2020 обґрунтовано, зокрема тим, що приватним нотаріусом як державним реєстратором не було перевірено отримання іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя, оскільки відправлення отримано невстановленою особою.

Підсумовуючи наведені вище обставини, спір у справі, на думку позивача, виник у зв`язку з тим, що в період відсутності зареєстрованого обтяження на підставі іпотеки, однак при чинній іпотеці у зв`язку з непогашенням кредитної заборгованості - іпотечне майно було незаконно відчужене та передане в наступну іпотеку без згоди чинного іпотекодержателя. ОСОБА_1 як незаконний іпотекодержатель з нижчим пріоритетом здійснила спробу визнати право власності на іпотечне майно у позасудовому порядку, а також оскаржила у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації рішення державного реєстратора про реєстрацію іпотеки позивача. Позивач прагне захистити порушене майнове право іпотекодержателя спірного майна внаслідок оскарження відповідачами такого права, укладення незаконних договір щодо іпотечного майна без згоди позивача та скасування реєстраційних дій.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідачі посилалися, зокрема, на наступні обставини:

- оскаржуване рішення від 06.09.2019 № 48562178 прийняте державним реєстратором Гумуржи О.К. підлягало скасуванню як таке, що прийняте всупереч законодавству в сфері державної реєстрації;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.09.2019 №№ 48566641, 48566511, прийняті державним реєстратором Гумуржи О.К. підлягали скасуванню як такі, що випливають з факту скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.09.2019 № 48562178;

- рішення від 28.11.2019 № 49916998, прийняте нотаріусом Лігуном А.І. з порушенням п. 61 Порядку № 1127, п. 2 ч. 1 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підлягало скасуванню;

- під час укладення договору іпотеки від 03.06.2016 № 799 в Державному реєстрі була відсутня інформація про будь-які обтяження чи обмеження стосовно спірного нерухомого майна;

- під час укладення договору купівлі-продажу від 12.07.2016 в Державному реєстрі була відсутня інформація про будь-які обтяження чи обмеження стосовно спірного нерухомого майна;

- обставини щодо укладення оспорюваного позивачем договору купівлі-продажу від 12.07.2016 та про вчинення відповідних реєстраційних дій вже були предметом судового розгляду у справі № 760/18297/16-ц та підтверджені рішенням суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України такі обставини є преюдиційними;

- за відсутності в Державному реєстрі прав відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень;

- оспорюваними договорами, реєстраційними діями та накази Міністерства юстиції України права позивача не були і не могли бути порушені, оскільки останній не набував права вимоги за договором іпотеки від 30.01.2014 № 547 в порядку, передбаченому ст.ст. 6, 11, 512,514, 517, 638 Цивільного кодексу України;

- неприпустимим є звернення позивача до суду з даним позовом, який фактично спрямований на "легалізацію" за допомогою судового рішення, набутого в минулому з порушеннями, статусу іпотекодержателя на спірний об`єкт нерухомого майна;

- відповідач-4 набув право власності на спірний об`єкт на підставі оплатного договору, за відсутності відомостей про обтяження на користь попередників чи заперечень з їх боку;

- позивачем подано позов із пропуском строку позовної давності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

За ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що кредитний договір від 30.01.2014 між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» залишився невиконаним, у зв`язку з чим іпотека АЗС на підставі договору іпотеки від 30.01.2014 продовжує свою дію до повного виконання кредитного договору.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» у повному обсязі перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 30.01.2014, як іпотекодержателя з вищим пріоритетом, за результатом укладення чинних договорів про відступлення права вимоги (купівлі-продажу майнових прав) між ПАТ «Златобанк» та ПАТ «Авант-Банк» від 09.12.2014, між ПАТ «Авант-Банк» та ТОВ «Файненс Компані» від 23.04.2019, ТОВ «Файненс Компані» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» від 20.06.2019.

Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 не можна вважати належним кредитором та іпотекодержателем за кредитним договором від 30.01.2014 з огляду на нікчемний характер угоди про відступлення права вимоги від ПАТ «Авант-Банк» на ОСОБА_2 в силу закону на підставі відповідного наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підтвердженого рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2017 у справі № 910/12629/16, а також визнання недійсною цієї угоди у відповідності до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2019 у справі № 760/18297/16-ц.

Положеннями статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов`язковість виконання усіма суб`єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судові рішення у справах 910/12629/16 та № 760/18297/16-ц, які набрали законної сили не можуть бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть ним суперечити.

Також у суду відсутні підстави вважати, що в рахунок іпотечного майна (АЗС за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77) було погашено кредиторську заборгованість, зважаючи на скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на АЗС за ОСОБА_3 від 05.03.2016, похідних реєстраційних записів про іпотеку та обтяження на підставі Наказів Міністерства юстиції України № 1258/8 від 28.04.2016 та № 1538/5 від 30.05.2016.

Викладене вище свідчить про те, що скасування запису в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на АЗС за ОСОБА_3 , зумовило нечинність запису про державну реєстрацію припинення іпотеки (№ 4503327 від 30.01.2014) та обтяження (№ 4503110 від 30.01.2014) АЗС, які виникли на підставі іпотечного договору № 547 від 30.01.2014. Це надавало чинному іпотекодержателю всі правові підстави відновити запис про реєстрацію іпотеки на користь останнього шляхом звернення до державного реєстратора із заявою про скасування записів про припинення державної реєстрації іпотеки на підставі договору від 30.01.2014.

З огляну на викладене, саме ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» є чинним іпотекодержателем АЗС з вищим пріоритетом, який мав законні права на державну реєстрацію відновлення іпотеки від 30.01.2014 та державної реєстрації себе іпотекодержателем. Тому, дії ОСОБА_1 , як іпотекодержателя з другим пріоритетом, спрямовані на державну реєстрацію права власності 23.09.2019 на АЗС, слід розцінювати як порушення прав позивача станом на дату звернення з позовом. Адже, в протилежному випадку (позачергового задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_1 ) позивач був би позбавлений можливості реалізувати свої права іпотекодержателя з вищим пріоритетом. Тому, для ефективного захисту порушеного права ТОВ «ФК «Фінєвровектор» необхідним є визнання його іпотекодержателем за договором іпотеки від 30.01.2014, що відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством.

Основною підставою недійсності договорів іпотеки АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ОСОБА_1 від 03.06.2016, а також купівлі-продажу АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.07.2016 позивач по суті зазначає те, що вказані правочини було укладено без згоди іпотекодержателя при чинній іпотеці на підставі договору іпотеки від 30.01.2014.

Як вже було зазначено, відповідачі обґрунтовують свою позицію тим, що станом на дату укладення оскаржуваних договорів у реєстрі нерухомого майна був відсутній реєстраційний запис про іпотеку майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Як вбачається з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді. Відтак, за змістом з`ясованих судами обставин справи іпотека виникла щодо спірного майна, була зареєстрована належним чином, а належні та допустимі докази того, що ця іпотека була припинена за визначених законодавством підстав на час укладення Компанією договорів щодо спірного майна, відсутні. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/73/17.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону Украі?ни «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншоі? особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якоі? переи?шло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі и?ого права і несе всі и?ого обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Викладена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.05.2019 у справі № 668/9978/15-ц.

Наявні в матеріалах справи фактичні дані підтверджують відсутність підстав для припинення первинного договору іпотеки від 30.01.2014, передбачених статтею 17 Закону Украі?ни «Про іпотеку». Відтак, іпотека залишилась діи?сною незалежно від зміни власника маи?на для ОСОБА_1 та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» та незважаючи на відсутність у Державному реєстрі речових прав нерухомого майна запису про іпотеку та відповідне обтяження на підставі договору іпотеки від 30.01.2014.

Боржнику за кредитним та іпотечним договором від 30.01.2014, а також відчужувачу АЗС за оскаржуваними договорами іпотеки з ОСОБА_1 та купівлі-продажу з ТОВ «Євро Інвестментс Груп» - ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД, не могло бути невідомо про чинність іпотеки АЗС на підставі договору від 30.01.2014 та необхідність отримання згоди чинного іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки.

Як наслідок, відсутність згоди чинного іпотекодавця за договором іпотеки від 30.01.2014 на укладення оскаржуваних договорів іпотеки АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ОСОБА_1 від 03.06.2016, а також купівлі-продажу АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.07.2016 є порушенням положень ст. 12 Закону «Про іпотеку», а також положень самого договору іпотеки, що повинно мати наслідком визнання недійсними цих договорів.

Крім того, як на підставу недійсності вказаних правочинів позивач посилається на їх фраудаторність та вказує визначальні, на його думку, ознаки:

- наявність у боржника невиконаного зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів (заборгованості);

- настання періоду у якому виникає зобов`язання боржника із погашення заборгованості перед кредитором;

- вчинення боржником у такий період правочину з відчуження належного боржнику майна;

- відсутність у боржника коштів або іншого ліквідного майна, за рахунок якого могло бути погашено заборгованість.

Для цілей вирішення спору про визнання недійсним фраудаторного правочину та для встановлення факту фраудаторності правочину визначальною обставиною є наявність відповідної заборгованості за кредитним договором, яка не погашається божником. У даному випадку, на час укладення оскаржуваних договорів мала місце заборгованість ТОВ "НВУКФ "ЕСКО" ЛТД за кредитним договором, яка була підтверджена в судовому порядку рішеннями суду, які набрали законної сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, враховуючи доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Крім того, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухомого майна та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухомого майна та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Визнання недійсними іпотечного договору від 03.06.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ "НВУКФ «ЕСКО», а також договору купівлі-продажу АЗС між ТОВ «Євро Інвестментс Груп» та ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД, як підстав виникнення обтяження та речових прав щодо АЗС для вказаних осіб, має наслідком скасування відповідних реєстраційних записів про іпотеку та обтяження, а також реєстраційного запису про право власності за ТОВ «Євро Інвестментс Груп».

Визнання недійсним іпотечного договору від 03.06.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» в комплексі з діями ОСОБА_1 , спрямованими на реєстрацію права власності на АЗС у вересні 2019 року в позасудовому порядку з порушенням пріоритетності, свідчить про необхідність задоволення вимоги про визнання відсутнім у ОСОБА_1 права іпотекодержателя з метою запобігання подальшим посяганням на речові права, пов`язані з первинною іпотекою на користь позивача.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 та № 670/5 від 25.02.2020 суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Відповідно до положень ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2016 набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (далі також - Порядок №1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на момент розгляду вищезазначеної скарги).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації визначено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", зокрема, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1, пунктів 2, 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, що здійснюється Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку №1128).

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

14.11.2019 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 24.09.2019 на рішення від 06.09.2019 №№ 48562178, 48566511, 48566641, прийняті державним реєстратором КП "Центр правової допомоги та реєстрації" Гумуржи О.К. від 30.01.2014 № 10499478, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В., від 09.12.2014 № 17839884, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., від 29.12.2015 № 27676315, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А, від 05.03.2016 №28612575 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном М.Б. щодо нежилого будинку АЗС із сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77, РНОНМ: 0, рекомендувала:

- скаргу задовольнити частково, скасувати рішення від 06.09.2019 №№ 48562178, 48566641, 48566511 прийняті державним реєстратором Гумуржи О.К., в іншій частині вимог відмовити.

На підставі висновку Комісії від 14.11.2019 прийнято оскаржуваний наказ Міністерства № 3866/5 від 03.12.2019.

24.01.2020 Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України розглянувши скаргу ТОВ "Євро Інвестментс Груп" від 12.12.2019 № 12/12/09 на рішення від 28.11.2019 № 49916998, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном А.І. щодо нежилого будинку АЗС із сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 77, РНОНМ: 0 рекомендувала:

- скаргу задовольнити, скасувати рішення, тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Лігуну А.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі висновку Колегії від 24.01.2020 прийнято оскаржуваний наказ Міністерства № 670/5 від 25.02.2020.

При оцінці законності наказу Міністерства юстиції України від 03.12.2019 суд встановив, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації дійшла до помилкових висновків щодо законності відновлення державної реєстрації іпотеки АЗС на підставі договору від 30.01.2014 та державної реєстрації ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор».

Комплексний аналіз документів, наданих державному реєстратору Гумуржи О.К., дає суду підстави для висновку, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2019 у справі № 760/18297/16-ц та рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2017 у справі № 910/12629/16 давали можливість державному реєстратору встановити протиправність переходу права вимоги за договором іпотеки від 30.01.2014 до ОСОБА_2 , адже державна реєстрація речового права може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Зазначені судові рішення про недійсність договору відступлення права вимоги від 29.12.2015 з ОСОБА_2 разом із дійсними договорами відступлення права вимоги підтверджують законність права ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» на реєстрацію себе іпотекодержателем.

За результатом прийняття наказу Міністерства від 28.04.2016 у реєстрі речових прав було скасовано записи про реєстрацію права власності на АЗС за ОСОБА_2 , внесені за результатом задоволення вимог іпотекодержателя, що свідчило про можливість відновлення державної реєстрації іпотеки, тобто поновлення попереднього стану.

Враховуючи наведені вище обставини, рішення державного реєстратора Гумуржи О.К. було прийняте, зокрема на підставі відомостей із судових рішень (рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2019 у справі № 760/18297/16-ц, рішення Господарського суду м. Києва від 22.08.2017 у справі № 910/12629/17).

Станом на дату розгляду скарги ОСОБА_1 у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебувала справа № 757/27729/18-ц за позовом ПАТ «Авант-Банк» до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ «НВУКФ «ЕСКО» ЛТД, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання ПАТ «Авант-Банк» з 09.12.2014 іпотекодержателем АЗС, що могло мати наслідком внесення змін до державного реєстру речових прав. Також, позивач повідомив Комісію, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала справа №640/19555/19 за позовом ТОВ «Файненс Компані» до державного реєстратора КП «Центр правової допомоги та реєстрації» Гумуржи О.К., треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор», ТОВ «НВУКФ «ЕСКО» ЛТД», ОСОБА_1 , ТОВ «Євро Інвестментс Груп», про визнання протиправним та скасування рішення від 06.09.2019, про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Аналіз викладених положень законодавства та обставин справи свідчить, що Комісія при прийнятті скарги ОСОБА_1 до розгляду та її безпосередньому розгляді повинна була врахувати обставини того, що оскаржуване рішення державного реєстратора було прийняте, зокрема, на підставі відомостей з судових рішень, а у провадженні судів перебували спори, рішення у яких могли мати наслідком внесення змін до розділу про обтяження щодо АЗС.

Зазначене вище в сукупності свідчить про протиправний характер наказу Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень» за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 від 24.09.2019, яким було скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Гумуржи О.К. від 06.09.2019 та необхідність його скасування.

За наслідком дослідження матеріалів справи, вищенаведених доказів та доводів сторін при вирішенні питання про законність наказу Міністерства від 25.02.2020, яким було скасовано вищезазначене рішення про державну реєстрацію права власності на АЗС за ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» та заблоковано доступ ПН КМНО Лігуна А.І. до Державного реєстру речових прав нерухомого майна, суд керувався наступними положеннями законодавства.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

У відповідності ч. 1 ст. 24 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У відповідності до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до абзацу 1 пункту 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 27.12.2015, для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно з пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Аналіз викладених положень законодавства дає підстави для висновку, що іпотекодержатель, відомості про реєстрацію якого наявні у державному реєстрі речових прав нерухомого майна, має право на державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», якщо він надасть копію письмової вимоги про порушення основного зобов`язання, надіслану боржнику та іпотекодавцю; документ, що підтверджує факт отримання такої вимоги вказаними особи; документи, що підтверджуються саме право іпотеки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позивачем було надано державному реєстратору Лігуну А.І., всі необхідні документи для відповідної реєстрації права власності на предмет іпотеки - АЗС. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» надало оригінали дублікату договору іпотеки та договорів відступлення права вимоги за цим договором іпотеки на користь останнього, вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, надіслані боржнику/ первинному іпотекодавцю - ТОВ "НВУКФ «ЕСКО», та поточному на той момент власнику предмета іпотеки/ іпотекодавцю - ТОВ «Євро Інвестментс Груп».

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД, як боржнику та первинному іпотекодавцю, було вручено належним чином вимогу про порушення основного зобов`язання засобами поштового зв`язку. Так само поточний на той момент власник АЗС та, відповідно, іпотекодавець - ТОВ «Євро Інвестментс Груп», отримало вимогу про порушення вимог кредитного договору від 06.09.2019 за місцем офіційної реєстрації у м. Кракові, Польща. Окрім цього, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» надіслало вимоги про порушення основного зобов`язання на попередню адресу ТОВ «Євро Інвестментс Груп» у м. Люблін, Польща, а також - на ім`я директора ТОВ «Євро Інвестментс Груп» за попередньою та чинною зареєстрованими адресами іпотекодавця у м. Люблін та м. Краків, Польща. Усі вищезазначені листи з вимогами про порушення основного зобов`язання були вручені 09.09.2019 та 10.09.2019. Викладене дає підстави для висновку про вручення у законному порядку ТОВ «Євро Інвестментс Груп», як поточному на той момент власнику АЗС/ іпотекодавцю, письмової вимоги про порушення Кредитного договору від 30.01.2014 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД.

Отже, суд дійшов до висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» надало Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Лігуну А.І. всі необхідні документи, визначені діючим законодавством, для реєстрації права власності на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» за спливом 60-денного строку з моменту вручення боржнику та іпотекодавцю повідомлення про порушення основного зобов`язання. Викладене свідчить про законність рішення приватного нотаріуса від 28.11.2019 про державну реєстрацію права власності на АЗС, як предмет іпотеки, за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор», оскільки останнє прийняте у відповідності до вимог законодавства про державну реєстрацію речових прав та іпотеку.

Вказані обставини також спростовують висновок Колегіі? Міністерства юстиціі? Украі?ни з розгляду скарг на рішення, діі? або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державноі? реєстраціі?, територіальних органів Міністерства юстиціі? від 24.01.2020 та, відповідно, оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 25.02.2020.

Тож, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 та № 670/5 від 25.02.2020 підлягають задоволенню.

Крім того, судом враховано клопотання відповідачів -3, -4 про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Згідно з п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 даної статті передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом було встановлено, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Фінєвровектор" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач-3, зокрема, стверджує, що позовні вимоги стосуються правочинів, укладених у 2016 році, а тому станом на момент звернення до суду сплив строк у понад 5 років від дати вчинення оскаржуваних правочинів.

Крім того, як вбачається з доводів відповідача-4, подаючи у грудні 2021 року позов, яким оскаржуються правочини та реєстраційні дії, вчинені у 2016 році, позивач взагалі не коментує пропуск ним трирічного строку позовної давності та не наводить підстав та доказів на підтвердження поважності його пропуску. Строк позовної давності за позовними вимогами про визнання недійсним правочинів сплив 03.06.2019 та 12.07.2019.

Європеи?ськии? суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенціі? (пункт 1 статті 32 Конвенціі?), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовноі? давності має кілька важливих цілеи?, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенціи?них відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про подіі?, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росіі?»). Позивач повинен також довести тои? факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своі?х вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

По суті питання щодо можливості задоволення заяви відповідачів про застосування позовної давності до вимог позивача зводиться до того, чи було відомо та чи міг довідатися чинний на той момент кредитор за кредитним та іпотечним договорами від 30.01.2014 про укладення оскаржуваних договорів іпотеки від 03.06.2016 та купівлі-продажу АЗС від 12.07.2016, а також внесення відповідних записів до реєстру речових прав.

Необхідно також наголосити, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Отже, доводи відповідача-4 стосовно не зазначення позивачем у позовній заяви причин пропуску строку давності є необґрунтованими, оскільки на позивача не покладається обов`язок доводити поважність причин пропуску строку давності до того, як про застосування положень ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заявить відповідач/відповідачі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ані ПАТ «Авант-Банк», ані ТОВ «Фінансова компанія «Фінєвровектор» не були сторонами оскаржуваних договорів іпотеки АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ОСОБА_1 від 03.06.2016, а також купівлі-продажу АЗС між ТОВ НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.07.2016. Тим більше, як встановлено судом, вказані договори були укладені саме без згоди іпотекодержателя за договором від 30.01.2014.

З наявних у матеріалах справи фактичних даних можна також дійти висновку, що першим свідченням ознайомлення попереднього кредитора з фактом укладення оскаржуваних договорів є звернення ПАТ «Авант-Банк» із позовом у рамках справи № 757/27729/18-ц про визнання банку іпотекодержателем.

В справі № 760/18297/16-ц, яка розглядалась Солом`янським районним судом м. Києва, ПАТ «Авант-Банк» могло стати відомо про укладення оскаржуваних договорів лише після залучення до справи у якості співвідповідача після звернення ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД із зустрічним позовом від 19.06.2018.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновків, що до червня 2018 року кредитор за іпотечними зобов`язаннями від 30.01.2014, правонаступником якого є позивач, міг довідатися про укладення договорів іпотеки АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ОСОБА_1 від 03.06.2016, а також купівлі-продажу АЗС між ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД та ТОВ «Євро Інвестментс Груп» від 12.07.2016.

Згідно з положеннями ст. 264 Цивільного кодексу України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Як вбачається із доводів учасників справи, у жовтні 2019 року ТОВ "ФК "Фінєвровектор" звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "НВУКФ «ЕСКО» ЛТД, ОСОБА_1 , ТОВ «Євро Інвестментс Груп» про визнання недійсними правочинів, наказів Міністерства та скасування реєстраційних дій.

Таким чином, строк позовної давності за вимогами про визнання недійсними договору іпотеки від 03.06.2016 та договору купівлі-продажу від 12.07.2016 переривається у зв`язку з поданням відповідного позову до суду.

Отже, строк позовної давності за такими вимогами знову розпочався після закінчення провадження у справі № 760/30077/19, а саме після винесення Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постанови від 14.12.2021 про закриття провадження у справі.

З огляду на наведене, враховуючи доводи представників позивача безпосередньо в судовому засіданні 21.09.2022, суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено строку позовної давності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідачів згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 140, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" задовольнити.

2. Визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінєвровектор» іпотекодержателем за Договором іпотеки від 30.01.2014 p., посвідченим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим номером 547, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0.

3. Визнати недійсним договір іпотеки від 03.06.2016 р, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 799, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29898607 від 03.06.2016 18:59:04, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., а також відповідну державну реєстрацію іпотеки, номер запису 14810126, зареєстровану 03.06.2016 13:11:26, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер 1249 від 12.07.2016 p., укладений між ТОВ «Науково-Виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Інвестментс Груп» (EURO INVESTMENTS GROUP).

6. Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30428353 від 12.07.2016 21:07:51, прийняте Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., а також відповідну державну реєстрацію прав власності, номер запису 15362316, зареєстрований 12.07.2016 10:25:39 щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . РНОНМ: 0.

7. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 3866/5 від 03.12.2019 р. «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень» за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 від 24.09.2019 p., яким було скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр правової допомоги та реєстрації» Гумуржи O.K. від 06.09.2019 p.

8. Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 670/5 від 25.02.2020 р. «Про скасування рішень про держану реєстрацію прав та їх обтяжень» за результатом розгляду скарги TOB «Євро Інвестментс Груп» від 12.12.2019 р. повністю, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49916998 від 28.11.2019 p., вчинене Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лігуном Андрієм Івановичем.

9. Визнати у ОСОБА_1 відсутнім право іпотекодержателя за договором іпотеки від 03.06.2016 р, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. за реєстровим номером 799, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилий комплекс - АЗС з сервісним комплексом (літ. А) загальною площею 355 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 0.

10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "ЕСКО" ЛТД (03036, м. Київ, аеропорт "Жуляни", ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, н/п 134, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 540, 00 грн.

11. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, н/п 134, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 540, 00 грн.

12. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, н/п 134, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 540, 00 грн.

13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Інвестментс Груп (EURO INVESTMENTS GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA) (Польща, воєводство Малопольське, провіт Кракова, гміна Краків, м. Краків, вул. Раковіцька, 1, пов. 1, код 31-511, пошта Кракова) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінєвровектор" (03058, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, н/п 134, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 540, 00 грн.

14. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко