РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2022Справа № 910/4046/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веставтотрейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані»

про стягнення 67 373,27 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Веставтотрейд» з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути кошти за Договором № 11/09/20-ТЗО найму (оренди) спеціальної техніки транспортних засобів від 11.09.2020 в розмірі 67 373,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 11/09/20-ТЗО найму (оренди) спеціальної техніки транспортних засобів від 11.09.2020 в частині внесення орендної плати за січень, лютий 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної зави.

05.07.2022 позивач подав клопотання про виконання вимог ухвали суду від 15.06.2022.

За таких обставин, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4046/22, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

28.07.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема звернув увагу суду на закінчення терміну дії договору та протиправність вимог позивача про стягнення орендної плати за період часу після закінчення строку дії договору.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позов та додані до них докази.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веставтотрейд» (орендодавець) було укладено Договір №11/09/20-T30 найму (оренди) спеціальної техніки та транспортних засобів від 11.09.2020.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування (оренду) спеціальну техніку, колінчатий дизельний підйомник Haulotte HA26РХ, серійний номер AD110059 , 2005 року випуску на будівельному майданчику орендаря, а саме за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Городок, вул. барона Штейнгеля, 4 - А, перелік та марки яких наведені у Додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною складовою частиною.

Згідно п. 3.1. Договору, Орендодавець зобов`язаний надати ТЗ Орендарю у день та час зафіксований актом прийому - передачі ТЗ. Передача ТЗ в оренду здійснюється за Актом прийому - передачі ТЗ, що підписується сторонами, за формою, визначеною у Додатку № 2 до цього договору, що є його невід`ємною складовою частиною.

Розділом 4 вказаного договору, сторони погодили строки та порядок розрахунків за користування орендованим майном.

Згідно п. 13.2. Договору, такий набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020.

Судом встановлено, що Договір №11/09/20-T30 найму (оренди) спеціальної техніки та транспортних засобів від 11.09.2020 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. Отже, договір таким, що породжував для сторін юридичні наслідки.

Матеріалами справи підтверджено, а судом встановлено, що згідно Додатку № 2 до Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв колінчатий дизельний підйомник Haulotte HA26РХ, серійний номер AD110059, 2005 року випуску.

Як стверджує позивач у позовній заяві, з огляду на те, що сторонами заперечень щодо продовження договору не надходило, такий договір, в силу приписів ст. 764 ЦК України є продовженим на той самий строк і на тих же умовах.

За таких обставин, вважаючи договір продовженим, позивач направив на адресу відповідача акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) № В-00000054 за січень 2021 року та № В-00000110 за лютий 2021 року та рахунки - фактури № В-00000043 від 31.01.2021 та № В-00000079 від 28.02.2021 на оплату.

Також, з метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості по оренді за січень-лютий 2021 року.

Проте, як вказує позивач, відповідачем акти не були підписані та повернуті, вимога також залишена останнім без відповіді та задоволення.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського осуду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд відзначає наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України та ст. 283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України закріплено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Приписами частини четвертої статті 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Так, судом встановлено, що спірний Договір №11/09/20-T30 найму (оренди) спеціальної техніки та транспортних засобів від 11.09.2020 укладено на строк до 31.12.2020 включно.

Відповідно до п.13.2 Договору , договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками Сторін і діє до 31 грудня 2020року.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, за висновком суду, після закінчення строку дії договору оренди у дату, визначену у договорі, тобто після 31.12.2020, а саме 01.01.2021 орендар має зобов`язання негайно повернути предмет оренди орендодавцеві. Відповідно, орендар вже не має права користуватися майном, а має обов`язок його повернути негайно. Відповідно і нових зобов`язань у орендаря зі сплати орендної плати виникнути не може, адже договір оренди припинився, подальше користування майном після завершення строку дії договору оренди є неправомірним.

Отже, за висновком суду, заявляючи вимоги про стягнення орендної плати за актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) № В-00000054 за січень 2021 року та № В-00000110 за лютий 2021 року, на загальну суму 67 373,27 грн. у позивача були відсутні на те правові підстави, з огляду на закінчення терміну дії договору оренди - 31.12.2020.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача з посиланням на ст. 762 ЦК України, щодо пролонгування договору на той самий строк, з огляду на відсутність заперечень по продовженню дії договору, а також не повернення відповідачем орендованого майна, з огляду на таке.

Так, сторони погодили у п. 13.3. договору, що усі зміни та доповнення до цього договору є чинними у випадку їх укладення у письмовій формі, підписання сторонами та скріплення печатками.

Проте, будь - яких додаткових угод щодо продовження терміну дії (строку дії) договору позивачем не надано та відповідно матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідно до статті 785 ЦК України право орендодавця на отримання орендної плати припиняється одночасно з припиненням договору оренди. Орендодавець може звертатися до суду за стягненням заборгованості по орендній платі, лише у випадку, якщо така заборгованість орендаря перед орендодавцем виникла у період дії договору оренди. Проте спірна сума по оренді виникла після закінчення терміну дії договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про стягнення орендної плати за період з січня по лютий 2021 року, після закінчення терміну дії договору (31.12.2020), з огляду на що суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення орендної плати на загальну суму 67 373,27 грн.

Разом з тим, суд вказує позивачу, що після припинення договору оренди користування майном стає неправомірним. Якщо орендар не повертає майно після припинення строку дії договору оренди, належним способом захисту у цьому разі є позов орендодавця про стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), в межах розгляду якого орендар вправі спростувати доводи щодо неповернення ним цього майна чи наявність вини у такому неповерненні.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача повністю.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Веставтотрейд» (43000, м. Луцьк, вул. Вахтангова, 2 - А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкос Компані» (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160 - Б, офіс 508, ) про стягнення 67 373,27 грн. - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко