ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 910/3879/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Ващенко О.В.

розглянувши справу №910/3879/22

За позовом: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг (65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Е, кім. 11-А; )

про стягнення 2024,22 грн.

Представники:

від позивача: Праведна П.А., довіреність

від відповідача: Бондаренко О.А., ордер

Встановив: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг про стягнення 2024,22 грн. пені за порушення строків поставки товару, визначеного Договором №98/ВЗЗ-2021 від 08.10.2021р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2022р. позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг про стягнення 2024,22 грн. пені разом з доданими до неї документами передано за встановленою підсудністю на розгляд Господарського суду Одеської області.

Після надходження матеріалів справи №910/3879/22 до Господарського суду Одеської області відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022р. справу №910/3879/22 передано на розгляду судді Д`яченко Т.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2022р. прийнято позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3879/22. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "05" вересня 2022 р. о 12:15. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у засідання на 05.09.2022р. о 12:15.

25.08.2022р. до суду відповідачем було надано відзив на позовну заяву.

05.09.2022р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.09.2022р. о 11:40.

06.09.2022р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Також позивач заперечував проти зменшення штрафних санкцій.

Відповідач заперечує проти позову, з підстав викладених у відзиві, та просить суд зменшити розмір пені.

У судовому засіданні 21.09.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 26.09.2022р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

08.10.2021р. між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариствоим з обмеженою відповідальністю „Сефторг (учасник) було укладено Договір №98/В33-2021 (надалі Договір), за умовами якого учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. розділу Договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент) товару вода питна бутильована (ДК 021:2015 - 411100003 - питна вода (далі товар). Кількість Товару за Договором: 100 000 літрів.

Відповідно до п. 4.1. Договору, ціна Договору складає 288000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20 % - 48 000,00 грн.

Згідно до п. 6.1. Договору, дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Не пізніше 7 числа кожного місяця учасник (представник учасника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки. Заявка вручається під особистий підпис учаснику (представнику учасника) або у разі неприбуття вищезазначених осіб, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу учасника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку керування інформації яка зазначена ц заявці, замовник має право здійснити таке коригування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке коригування вважається недійсним.

Відповідно до п.п. 7.3.1. та 7.3.2. пункту 7.3. Договору, учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам цього Договору.

Згідно до п. 8.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Відповідно до п. 8.3. Договору, за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого Товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник також має право в односторонньому порядку відмовитись від цього Договору у повному обсязі.

Підпунктом 12.12.1 пункту 12.12. Договору сторони узгодили між собою, що у будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа (повідомлення), а учасник вважається повідомленим з моменту проставлення на копії документа (лист, заявка тощо) будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання учасником (представником учасника) або через 3 робочих дні з наступного дня, коли поштові відправлення (кореспонденція) були здані до відділення поштового зв`язку.

Специфікацією до Договору (додаток № 1 до Договору) визначено, що місце постачання Товару є адреса: АДРЕСА_1 з подальшим транспортуванням за рахунок учасника по військовим частинам, що дислокуються в м. Одеса, м. Харків, м. Слов`янськ, м.Маріуполь, м. Львів, м. Запоріжжя, м. Дніпро, смт. Калинівка Вінницької області, згідно заявок.

Позивачем було зазначено суду, що відповідно до умов Договору 12.10.2021р. ним було надано під особистий підпис уповноваженому представнику відповідача ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 02.09.2021р., заявку №78/8/2-1891 від 11.10.2021р. про необхідність поставки Товару на склад Позивача: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у визначені строки та в загальній кількості 100000 літрів, з подальшим транспортуванням за рахунок відповідача, а саме: товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021р. до АДРЕСА_2 , товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021р. до АДРЕСА_3 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до АДРЕСА_4 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до АДРЕСА_5 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до м. Дніпро, вул. Надії Алексієнко, 46.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем порушено строк поставки товару, що визначений заявкою позивача від 11.10.2021 № 78/8/2-1891, а саме: 19440 літрів товару поставлено 26.10.2021 (видаткова накладна № СФ- 0035051 від 26.10.2021, складена відповідачем); 19440 літрів товару поставлено 02.11.2021 (видаткова накладна № СФ- 0035914 від 02.11.2021, складена відповідачем); 19440 літрів товару поставлено 04.11.2021 (видаткова накладна № СФ- 0036331 від 04.11.2021, складена відповідачем); 2800 літрів товару поставлено 04.11.2021 (видаткова накладна № СФ- 0036324 від 04.11.2021, складена відповідачем).

Як вказує позивач, відповідно частини другої статті 231 Господарського кодексу України та пункту 8.3. розділу 8 Договору, розмір пені за порушення строків поставки Товару згідно заявки Позивача від 11.10.2021 № 78/8/2-1891 становить 2024,22 грн. на підставі проведеного розрахунку, а саме: за порушення строку поставки товару з 19.10.2021 по 26.10.2021 (6 днів) (видаткова накладна № СФ-0035051 від 26.10.2021) 0,1 % вартості товару в сумі 55 987,20 грн. = 55,98 грн. х 6 днів розмір пені становить 335,88 грн.; за порушення строку поставки товару з 19.10.2021 по 02.11.2021 (13 днів) (видаткова накладна № СФ-0035914 від 02.11.2021) 0,1 % вартості Товару в сумі 55 987,20 грн. = 55,98 грн. х 13 днів - розмір пені становить 727,74 грн.; за порушення строку поставки Товару з 19.10.2021 по 04.11.2021 (15 днів) (видаткова накладна № СФ-0036331 від 04.11.2021) - 0,1 % вартості товару в сумі 55 987,20 грн. = 55,98 грн. х 15 днів - розмір пені становить 839,70 грн.; за порушення строку поставки Товару з 19.10.2021 по 04.11.2021 (15 днів) (видаткова накладна № СФ-0036324 від 04.11.2021) - 0,1 % вартості Товару в сумі 8 064грн. = 8,06 грн. х 15 днів - розмір пені становить 120,90 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача направлено на стягнення з відповідача пені у розмірі 2024,22 грн. за порушення строків поставки товару, визначеного договором.

Надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем було зазначено суду, що позивачем долучено до позовної заяви довіреність від 02.09.2021 року, згідно якої ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 діяти від його імені в усіх установах, підприємствах і організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої незалежності, зокрема, але не виключно у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, для чого надав повіреному право від його імені подавати і одержувати заяви, довідки, документи, отримувати матеріальні цінності та підписувати необхідні для виконання процедур документи, зменшувати ціну, приймати участь у переговорах, а також надавати для огляду зразки продукції. Прізвище та ініціали особи, яка підписала довіреність не зазначені.

Довіреності на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг з правом отримувати ОСОБА_1 від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заявок на поставку товару, позивачем до позову не додано. Таким чином, як вказує відповідач, до позовної заяви долучена довіреність, видана від імені особи, яка не є стороною договору. З огляду на вищенаведене, заявка на поставку від 11.10.2021р. року надана позивачем не уповноваженому на такі дії представнику відповідача, рекомендованими листами або описом вкладення в цінний лист заявки відповідачу не направлялись.

Як вказує відповідач, заявки на поставку продукції були передані керівництву Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг значно пізніше ніж позивач вручив їх неналежному представнику, дата передачі документально не зафіксована, але відразу після отримання заявок вони були передані керівництвом підприємства до виконання.

Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає відсутнім порушення ним зі строків поставки товару за договором № 98/ВЗЗ-2021 від 08.10.2021 року.

Крім того, відповідачем було зазначено суду, що зобов`язання з поставки товару за договором № 98/ВЗЗ-2021 від 08.10.2021 року відповідачем в повному обсязі виконані. Загальна сума поставленого позивачу товару складає 288000,00 грн. Жодних претензій або зауважень від позивача щодо якості товару, його маркування та/або пакування на адресу відповідача не надходило.

З урахуванням викладеного відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, та в разі задоволення позовної заяви позивача, зменшити розмір пені та штрафу.

Відповідно до наданої відповіді на відзив, позивачем було зазначено суду, що довіреність відповідача від 02.09.2021р., що видана на ОСОБА_1 , була долучена позивачем до позовної заяви, засвідчена належним чином, має всі необхідні реквізити такі як: дата складання, місцезнаходження юридичної особи, строк дії, скріплення відбитком печатки відповідача та відомість про особу яка уповноважує діяти від її імені, посилання на повноваження представника, а саме: подавати і одержувати заяви, довідки, документи, отримувати матеріальні цінності та підписувати необхідні для виконання процедур документи, зменшувати ціну, приймати участь у переговорах, а також надавати для огляду зразки продукції.

Заявка від 11.10.2021 №78/8/2-1891 на поставку товару за своєю формою є письмовим документом, а тому довіреність від 02.09.2021р. на представництво інтересів відповідача є такою, що оформлена належним чином, та має конкретне посилання на особу, яка уповноважує діяти від її імені та уповноважені дії.

В заявці від 11.10.2021 №78/8/2-1891 наявна відмітка про її отримання наручно представником ОСОБА_1 , його підпис та дата, паспортні дані даної особи співпадають з вказаними у довіреності відповідача від 02.09.2021.

У позивача немає жодних сумнівів, що ОСОБА_1 є діючим та уповноваженим працівником Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг, так як останній особисто прибував за адресою позивача на підставі довіреності для отримання заявок та поставки товару, офіційно перетинав контрольно-пропускний пункт позивача, автентичність його підпису можна встановити порівнявши із набором відомих підписів на інших документах.

Також позивачем було надано заперечення щодо зменшення розміру пені.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Як встановлено судом, відносини між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Сефторг, як учасником, виникли на підставі укладеного між ними Договору №98/В33-2021 від 08.10.2021р.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За час розгляду справи судом з`ясовано, що позивачем було надано відповідачу заявку №78/8/2-1891 від 11.10.2021р. про необхідність поставки товару на склад Позивача: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А у визначені строки та в загальній кількості 100000 літрів, з подальшим транспортуванням за рахунок відповідача, а саме: товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021р. до АДРЕСА_2 , товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021р. до АДРЕСА_3 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до АДРЕСА_4 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до АДРЕСА_5 ; товар у кількості 20000 л: до 19.10.2021 до м. Дніпро, вул. Надії Алексієнко, 46. (а.с. 29, т.1).

Судом з`ясовано, що відповідну заявку було отримано уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг Сорокою А.А., який діяв на підставі довіреності від 02.09.2021р., та відповідний підпис вказаної особи міститься на заявці.

Судом не приймаються заперечення відповідача, що були надані ним за час розгляду справи, оскільки відповідно до довіреності Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг від 02.09.2021р. директор товариства ОСОБА_2 уповноважив конкретну особу на вчинення відповідних дій, в тому числі, але не виключно у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, як то подання і одержання заяв, довідок, документів, отримання матеріальних цінностей та підписання необхідних для виконання процедур документів і інш. Зазначена довіреність містить печатку Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг, що не заперечувалось і не спростосувалось представником відповідача.

Отже, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Сефторг прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору №98/В33-2021 від 08.10.2021р. на підставі отриманої заявки №78/8/2-1891 від 11.10.2021р. щодо своєчасної поставки обумовленого товару позивачу.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як з`ясовано судом, відповідно до заявки №78/8/2-1891 від 11.10.2021р. товар мав бути поставлений 19.10.2021р., поряд з цим, товар на суму 55987,20 грн. був поставлений 26 жовтня 2021р. відповідно до видаткової накладної № СФ-0035051 від 26.10.2021р., товар на суму 55987,20 грн. був поставлений 02 листопада 2021р. відповідно до видаткової накладної № СФ-0035914 від 02.11.2021р., товар на суму 55987,20 грн. був поставлений 04 листопада 2021р. відповідно до видаткової накладної № СФ-0036331 від 04.11.2021р. та товар на суму 8064,00 грн. був поставлений 04 листопада відповідно до видаткової накладної № СФ-36324 від 04.11.2021р.

З урахуванням терміну необхідності поставки товару та фактичного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, судом з`ясовано, що відповідачем було допущено прострочення виконання зобов`язання на 6, 13, 15 та 15 днів відповідно.

Відповідно до п. 8.3. Договору, за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого Товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник також має право в односторонньому порядку відмовитись від цього Договору у повному обсязі.

Позивачем було здійснено нарахування пені за прострочення поставки товару, відповідно до п. 8.3. Договору, і суд, переривши розрахунок пені, вважає такі розрахунки вірними щодо строків нарахувань, а вимоги про стягнення правомірними.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивачем було зазначено не вірно періоди нарахування пені, а саме включено день виконання зобов`язання та включено день поставки, однак, при здійснення нарахування пені було вірно визначено кількість днів прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача стосовно зменшення розміру пені, суд враховує положення статті 233 ГК України, згідно яких, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач). Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/101/19.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем винятковості обставин, з огляду на що відповідне клопотання задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн., відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Сефторг (65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 59-Е, кім. 11-А; ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) пеню у розмірі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 22 коп. за порушення строків поставки товару, визначеного договором, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2022 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Суддя Т.Г. Д`яченко