ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3753/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/3753/21

за позовом Кілійської міської ради (68300, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Миру, 57, )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 67 541,18грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Кілійська міська рада звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 67 541,18грн.

Ухвалою від 13.12.2021р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Кілійської міської ради було залишено без руху.

28.12.2021р. до господарського суду надійшла заява (вх. №35238/21) від Кілійської міської ради про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2021р. провадження по справі №916/3753/21 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Разом з тим від відповідача неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи, які обґрунтовані триваючою широкомасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану на території України, які судом неодноразово задовольнялись.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Суд зауважує, що Господарський суд Одеської області наразі безперервно працює, відповідач розташований в Одеській області та має можливість безперешкодно дістатись приміщення суду, доказів зворотного суду не надано, отже воєнний стан не приймається судом як беззаперечна поважна причина для відсутності представника відповідача в судовому засіданні та чергового відкладення розгляду справи.

Більш того відповідачу неодноразово було роз`яснено положення ст. 197 ГПК України, відповідно до якої, останній має право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. Проте відповідного клопотання від відповідача не надходило, про неможливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду відповідачем суд не повідомлялось.

Враховуючи наведене, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає відсутніми підстави для подальшого відкладення розгляду цієї справи та дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутності відповідача.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.04.2019р. між Кілійською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Царенко Віктором Саввовичем (Одрендар) було укладено договір №19 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія, за умовами якого Орендодавець, передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно нежитлові будівлі та споруди (далі - Майно) площею 645,3 кв.м, розміщені за адресою: м. Кілія, вул. Миру, 83, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кілія (Балансоутримувача), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 26.10.2018 року і становить за незалежною оцінкою 795317,00 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору ( у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акту приймання -передачі майна.

01.04.2019р. між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі нежитлових будівель та сторуд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру, 83, за яким Кілійська міська рада передає, а фізична особа-підприємець Царенко Віктор Саввович приймає в строкове платне користування (оренду) нежитлові будівлі та споруди загальною площею 645,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.3.1 договору, Орендна плата визначається на підставі рішення Кілійської міської ради від 31.05.2017 року № 395-VII-20 «Про затвердження методики розрахунку орендної плати за оренду комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Кілія та пропорції її розподілу» (далі Методика розрахунку) та затверджена рішенням Кілійсткої міської ради від 20.12.2018 року № 264-VII/O-11 «Про розгляд заяви фізичної особи-підприємця Царенка Віктора Саввовича щодо передачі в оренду нежитлових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 » і становить без ПДВ за перший базовий місяць оренди - 6627,64 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати. за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 договору).

Пунктом 3.6 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок виконавчого комітету Кілійської міської ради виключно у грошовій формі, що зазначено в п.11 Договору, не пізніше 25 числа місяця за який здійснюється платіж.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до міського бюджету (п.3.8 договору).

Відповідно до п.5.3 договору Орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Крім того відповідно до п.2.5 договору Орендар сплачує суму витрачену Орендодавцем на проведення оцінки майна, яке передається в оренду, за послуги суб`єкта оціночної діяльності у сумі 5400,00 грн. .

Як зазначає позивач на підставі рішення Кілійської міської ради від 30.10.2019 року № 861-VII/O-26 «Про припинення шляхом дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Миру 83 з ОСОБА_1 » було укладено додаткову угоду від 02.12.2019 року про дострокове розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Кілія №19 від 01.04.2019 року .

Пунктом 1. Додаткової угоди було встановлено, сторони домовились за взаємною згодою сторін та на підставі рішення Кілійської міської ради від 30.10.2019 року № 861 -V1I/O-26 «Про припинення шляхом дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_1 » розірвати договір оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія № 19 від 01.04.2019 року на комунальне окреме індивідуально визначене майно нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 645,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Майно, що було передано «Орендарю» в оренду, повертається «Орендодавцю» згідно з актом прийому-передач (п.2 додаткової угоди).

02.12.2019р. між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі нежитлових будівель та сторуд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , за яким ОСОБА_1 передає, а Кілійська міська рада приймає нежитлові будівлі та споруди загальною площею 645,3 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 додатковою угоди Орендар зобов`язується у місячний термін сплатити заборгованість зі сплати орендної плати та виконати умови відповідно до пункту 3.8. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не здійснив, в наслідок чого у нього виникла заборгованість по орендній платі за період травень 2019р. листопад 2019р. сумі 56 401,96грн. Крім того як зазначає позивач при проведені фінансового аудиту Кілійської міської територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області Південним офісом Держаудитслужби за період з 01.01.2018р. по 30.06.2021р. було виявлено неточності у висталених рахунках по оплаті за орендну майна. У зв`язку з цим виконавчим комітетом Кілійської міської ради було проведено донарахування орендної плати за оренду майна на 01.09.2021р. на суму 4 293,26грн., яку було включено до щомісячного рахунку за вересень 2021р.

Також відповідач, як вказує позивач, не виконав свого зобов`язання передбаченого п.2.5 договору щодо оплати суми витраченої Орендодавцем на проведення оцінки майна, яке передається в оренду, за послуги суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 5400,00 грн.

За посиланнями позивача з метою досудового урегулювання спору відповідно до ст.222 Господарського кодексу України на адресу відповідача була направлена претензія щодо сплати заборгованості у строк до 20 листопада 2021 року за договором оренди №19 від 01 квітня 2019 року. Проте відповідна претензія була залишена останнім без відповідна та задоволення.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору щодо належної оплати орендної плати, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 1217,23грн. та інфляційні витрати в розмірі 228,73грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №19 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 01.04.2019р., стало підставою для звернення Кілійської міської ради до суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено матеріалами справи, 01.04.2019р. між Кілійською міською радою (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Царенко Віктором Саввовичем (Одрендар) було укладено договір №19 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія, за умовами якого Орендодавець, передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно нежитлові будівлі та споруди (далі - Майно) площею 645,3 кв.м, розміщені за адресою: м. Кілія, вул. Миру, 83, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кілія (Балансоутримувача), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 26.10.2018 року і становить за незалежною оцінкою 795317,00 грн.

Відповідно до п.2.1 договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору ( у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акту приймання -передачі майна.

01.04.2019р. між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі нежитлових будівель та сторуд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Миру, 83, за яким Кілійська міська рада передає, а фізична особа-підприємець Царенко Віктор Саввович приймає в строкове платне користування (оренду) нежитлові будівлі та споруди загальною площею 645,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.5.3 договору Орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно до ч.ч.1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.6 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок виконавчого комітету Кілійської міської ради виключно у грошовій формі, що зазначено в п.11 Договору, не пізніше 25 числа місяця за який здійснюється платіж.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до міського бюджету (п.3.8 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, підставі рішення Кілійської міської ради від 30.10.2019 року № 861-VII/O-26 «Про припинення шляхом дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Миру 83 з ОСОБА_1 » було укладено додаткову угоду від 02.12.2019 року про дострокове розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Кілія №19 від 01.04.2019 року.

Пунктом 1. Додаткової угоди було встановлено, сторони домовились за взаємною згодою сторін та на підставі рішення Кілійської міської ради від 30.10.2019 року № 861 -V1I/O-26 «Про припинення шляхом дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_1 » розірвати договір оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія № 19 від 01.04.2019 року на комунальне окреме індивідуально визначене майно нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 645,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Майно, що було передано «Орендарю» в оренду, повертається «Орендодавцю» згідно з актом прийому-передач (п.2 додаткової угоди).

02.12.2019р. між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі нежитлових будівель та сторуд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , за яким ОСОБА_1 передає, а Кілійська міська рада приймає нежитлові будівлі та споруди загальною площею 645,3 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 додатковою угоди Орендар зобов`язується у місячний термін сплатити заборгованість зі сплати орендної плати та виконати умови відповідно до пункту 3.8. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 01.04.2019 р. №19 на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того відповідно до п.2.5 договору Орендар сплачує суму витрачену Орендодавцем на проведення оцінки майна, яке передається в оренду, за послуги суб`єкта оціночної діяльності у сумі 5400,00 грн. .

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе за договором зобов`язання, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість по орендній платі за період травень 2019р. листопад 2019р. сумі 56 401,96грн., та 5 400грн. суми витраченої Орендодавцем на проведення оцінки майна, яке передається в оренду, за послуги суб`єкта оціночної діяльності вартості.

При цьому факт наявності заборгованості в зазначеній сумі відповідачем не спростована.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ОСОБА_1 у встановлений договором строк не здійснив належну оплату орендної плати та витрат передбачених п.2.5 договору в зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 56 401,96 грн. та заборгованості по сплаті суми витраченої на проведення оцінки майна за пошуги суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 5 400 є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо донарахованої на підставі проведеного Південним офісом Держаудитслужби за період з 01.01.2018р. по 30.06.2021р. фінансового аудиту орендної плати в сумі 4 293,26грн., яка була включена до щомісячного рахунку за вересень 2021р. суд в цій частині відмовляє оскільки відповідні посилання жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, висновків аудиту до суду не надано. Крім того, суд зазначає що договір оренди було розірвано 02.12.2019р. тоді як вказує позивач відповідна сума була включена до щомісячного рахунку за вересень 2021р., що є неможливим за умови відсутності діючого договору. Відповідний рахунок до суду не надано.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Позивачем було нараховано три відсотки річних в розмірі 1217,23 грн. та інфляційних витрат в розмірі 228,73 грн..

Проте, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних витрат, з урахуванням відмови судом в задоволенні донарахованої орендної плати, судом самостійно здійснено їх перерахунок.

Так, здійснивши перерахунок 3%річних та інфляційних витрат за допомогою системи Ліга Закон, судом встановлено, що загальна сума 3% річних яка підлягає задоволенню становить 992,06грн. та інфляційних витрат становить 177,21грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Кілійської міської ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, проте відмову в донарахованої орендної плати та перерахунок штрафних санкцій підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Кілійської міської ради (68300, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Миру, 57, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Кілійської міської ради (68300, Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Миру, 57, ) заборгованість з орендної плати в сумі 56 401 (п`ятдесят шість тисяч чотириста одна)грн. 96коп., заборгованість по сплаті суми витраченої на проведення оцінки майна за пошуги суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 5 400 (п`ять тисяч чотириста)грн., 3% річних в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві)грн. 06коп., інфляційні витрати в розмірі 177 (сто сімдесят сім)грн.21коп. та судовий збір в сумі 1 959 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дев`ять)грн. 76коп.

3. В решіт позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2022 р.

Суддя К.Ф. Погребна