ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"03" жовтня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2493/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Рома про видачу судового наказу (вх. №2580/22 від 26.09.2022р.) про стягнення заборгованості із боржника - фізичної особи-підприємця Шевченко Юлії Володимирівни,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Рома звернулось до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника фізичної особи-підприємця Шевченко Юлії Володимирівни суми основного боргу у загальному розмірі 9679,/86 грн., збитків від інфляції у розмірі 1742,28 грн., пені у розмірі 2113,67 грн., 3% річних у розмірі 186,97 грн., штрафу у розмірі 484,00 грн. Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу заявник обґрунтовує фактом неналежного виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки товару №53316 від 11.11.2020р. в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Рома на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду договір №53316 від 11.11.2020р., укладений з Шевченко Юлією Володимирівною, дві видаткові накладні, претензію до боржника №1 від 18.05.2022р.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Рома про видачу судового наказу, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3-4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Суд зазначає, що з огляду на вимоги ст. ст. 147, 148 ГПК України заявник має надати письмовий договір, укладений з фізичною особою підприємцем.

Господарський суд зазначає, що договір поставки товару №53316 від 11.11.2020р. був укладений між заявником та ОСОБА_1 , яка діяла на підставі виписки. При цьому, по тексту договору не було зазначено, що Шевченко Юлія Володимирівна вступила у правовідносини у якості фізичної особи-підприємця. Крім того, відсутність виписки, на яку є посилання по тексту договору, унеможливлює перевірку судом факту набуття боржником статусу суб`єкта господарювання на момент укладення договору.

Таким чином, з наданих товариством з обмеженою відповідальністю „Рома доказів не вбачається за можливе встановити факт виникнення між заявником та боржником саме господарських відносин за вказаним договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд доходить висновку про невідповідність заяви товариства з обмеженою відповідальністю „Рома вимогам ст. 148 ГПК України що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника та відповідно до приписів ст. 151 ГПК України можуть бути зараховані до суми судового збору, встановленого для подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151- 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю „Рома у задоволенні заяви про видачу судового наказу (вх. №2580/22 від 26.09.2022р.) про стягнення заборгованості із фізичної особи-підприємця Шевченко Юлії Володимирівни заборгованості за договором поставки товару №53316 від 11.11.2020р. у загальному розмірі 14 206,78 грн.

2. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю „Рома право на звернення до суду у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Желєзна