ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 Справа № 904/8884/21

м.Дніпро

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 у справі №904/8884/21 (суддя Колісник І.І., повне рішення складено 30.05.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Будинок радіо", м. Дніпро

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 20.07.2000

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин "Будинок радіо" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про визнання поновленим і продовженим термін дії договору оренди земельної ділянки, зобов`язання укласти додатковий договір до договору оренди земельної ділянки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач звертався до відповідача з клопотанням № 04-07/13 від 17.07.2013 про продовження дії договору оренди земельної ділянки від 20.07.2000 на тих самих умовах і на той самий строк із доданим до нього проектом додаткової угоди, однак відповіді не отримав та з того часу й до сьогодні продовжує користуватися спірними земельними ділянками та справно сплачувати орендну плату.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статтю 33 Закону України "Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 у справі №904/8884/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин "Будинок радіо" до Дніпровської міської ради задоволено; визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2000 року, укладеного між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ТОВ "Магазин "Будинок радіо" на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 року № 2231, яким Дніпропетровська міська рада передала у строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельні ділянки площею 0,0166 га та площею 0,0348 га, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 102 і зареєстровані в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 75053001 (кадастровий номер :06:101:0001) та кодом 75053024 (кадастровий номер :06:101:0003), у редакції, викладеній у цьому рішенні.

Рішення суду мотивоване тим, що договір оренди є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, в силу безпосередньо положень закону, а саме частин першої - шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки у справі наявні докази та беззаперечні факти: позивач завчасно, 19.07.2013 (за чотири місяці до спливу строку дії договору оренди), повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, звернувшись до останнього з клопотанням № 04-07/13 від 17.07.2013 до якого додав проект додаткового договору (додаткової угоди); у місячний строк після отримання клопотання разом із проектом додаткової угоди відповідач відповіді позивачу не надав й додаткової угоди про поновлення договору оренди не уклав; у місячний строк після закінчення договору оренди, тобто до 19.08.2013, позивач не отримав листа-повідомлення відповідача із запереченням проти поновлення договору оренди земельних ділянок, оскільки такий лист йому відповідачем не надсилався, відтак позивач продовжив користуватися земельними ділянками площею 0,0166 га та площею 0,0348 га за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 102.

Невчинення відповідачем дій з укладення додаткового договору (додаткової угоди) протягом законодавчо визначеного строку (місяця), позбавляє позивача можливості зареєструвати право оренди на землю в Державному реєстрі речових прав.

При цьому строк реєстрації речових прав у такому реєстрі законом не визначений.

Застосування позовної давності в таких правовідносинах сприяло б недобросовісній поведінці орендодавця, який всупереч вимогам закону ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди, отримуючи при цьому протягом тривалого часу орендну плату за користування орендарем земельними ділянками та не заявляючи до нього вимог про звільнення цих земельних ділянок.

Судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача зволіканням в укладенні додаткової угоди від 11.07.2013 про поновлення договору оренди земельної ділянки від 20.07.2000 на тих самих умовах і на той самий строк, на який він був укладений. З урахуванням наведеного, наявні правові підстави для надання позивачу судового захисту та задоволення його позовних вимог.

Зміна умов договору в частині нормативної грошової оцінки земельних ділянок, орендної плати тощо може бути предметом окремого судового провадження.

Суд зазначив, що інші доводи та заперечення відповідача на результат вирішення спору не впливають.

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, а також просить скасувати це рішення, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме:

- відсутні обов`язкові умови для звернення до суду - предмет спору між сторонами, підстави звернення до суду, існування або оспорювання прав чи законних інтересів позивача;

- чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі чи укладання додаткової угоди до договору;

- зобов`язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки або ж продовжити дію такого договору за відсутності рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, є порушенням виключної компетенції відповідача передбаченої Конституцією України (статті 124, 152 ЗК України);

- судом не враховано практику ВС у постанові від 18.06.2021 у справі № 826/8112/16. Саме Департамент по роботі з активами ДМР має бути відповідачем у справі, а не Дніпропетровська міська рада, оскільки до компетенції зазначеного Департаменту віднесені порушені у проектах рішень питання. Висновки ВС у цій справі узгоджуються з усталеною практикою ВС сформованою зокрема у постановах від 14.01.2019 у справі № 826/8870/16, від 16.07.2019 у справі № 826/8843/16, від 17.07.2019 у справі № 826/8841/16, від 18.10.2019 у справі № 826/8096/16, від 10.01.2020 у справі № 826/8113/16, від 05.05.2020 у справі № 826/8858/16, від 18.06.2020 у справі № 826/8108/16, від 11.11.2020 у справі № 826/8106/16;

- судом не враховано факт, що позивач не уклав додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк в обов`язковому порядку (ч.8 ст. 33 ЗУ Про оренду землі);

- сплив строк позовної давності (ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України) про який заявлено відповідачем до суду. Позивачу у 2013 році було відомо про наявність порушеного права (на його думку), проте жодних дій щодо відновлення свого права вчинено не було, що зумовило підстави для застосування строку позовної давності до даних правовідносин та відмови у задоволенні позову;

- судом не враховано, що позивач не здійснив жодних дій щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав у передбачений діючим законодавством спосіб та строк;

- судом не враховано висновки ВС викладені у постанові від 03.04.2020 у справі № 229/588/16-ц: оплата коштів на виконання договору, який припинив свою дію, не може бути підставою для його відновлення;

- судом не враховано, зміни щодо розміру податку та орендної плати для визначення яких застосовується грошова оцінка земельних ділянок (п.289.1 ст. 289 ПК України). У зв`язку з чим, зобов`язання відповідача укласти додаткову угоду на тих самих умовах зумовлює порушення прав ДМР та територіальної громади в цілому;

- судом не враховано, що Постановами Кабінету Міністрів України № 1724 від 13.12.2006, № 780 від 03.09.2008, № 843 від 23.11.2016, № 890 від 22.11.2017, № 650 від 22,07.2020 було внесено зміни до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, а тому укладення договору саме на таких самих умовах є не можливим.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем не було укладено додаткову угоду протягом одного місяця як того вимагає чинне законодавства, а тому право на його поновлення було вичерпано. Враховуючи, що термін дії договору оренди землі сплив ще 19.11.2013, тому на теперішній час договір вважається припиненим, а отже поновлювати те, що є припиненим є неможливим.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач надав до суду відзив в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити в силі з підстав, викладених у цьому відзиві.

Інші пояснення, клопотання до суду не надходили.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Білецької Л.М., суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у даній справі апеляційну скаргу залишено без руху внаслідок оформлення її з порушенням вимог, встановлених ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Такі порушення полягали у ненаданні скаржником доказів сплати судового збору в сумі 2481грн.

На адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №494 від 21.06.2022.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 у справі №904/8884/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 02.08.2022.

01.08.2022 у зв"язку з відпусткою судді Вечірка І.О., члена колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді-доповідача Білецької Л.М., суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

02.08.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.09.2022.

27.09.2022 представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним постанови, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід скасувати, у задоволенні позову відмовити в силу наступного.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Так, між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (далі орендодавець, відповідач) та ТОВ "Магазин "Будинок радіо" (далі орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки від 20.07.2000 (далі договір оренди), згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельні ділянки площею 0,0166 га та площею 0,0348 га, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 102 і зареєстровані в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за кодом 75053001 та кодом 75053024 згідно з планом земельної ділянки, що додається.

18.02.2011 сторони уклали додатковий договір до договору оренди, в якому дійшли згоди про зміну редакції:

- пункту 1.3, визначивши категорію цільового призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови;

- пункту 1.4, погодивши нормативну грошову оцінку земельної ділянки на час укладення цього додаткового договору в розмірі 533680,70 грн за площу 0,0166 га та 1118800,51 грн. за площу 0,0348;

- розділу 3 "Орендна плата" (п.п. 1 - 3 додаткового договору від 18.02.2011 до договору оренди).

Орендар-позивач звернувся до орендодавця-відповідача з клопотанням № 04-07/13 від 17.07.2013, в якому у зв`язку із закінченням 19.11.2013 терміну дії договору оренди земельної ділянки повідомив його відповідно до умов пункту 2.3 цього договору про свій намір продовжити дію договору оренди до 19.11.2026 (поновити договір). До цього клопотання орендарем було додано проект додаткового договору про поновлення договору оренди.

Зазначене клопотання з додатками отримане орендодавцем 19.07.2013 (вх. № 13/6799), що вбачається з відмітки про реєстрацію вхідної кореспонденції на примірнику орендаря, копію якого надано до суду.

Після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжив користуватися земельними ділянками та належно виконував умови договору, в тому числі сплачував орендну плату, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками за період з 01.01.2013 по 29.02.2020.

Згодом орендар-позивач вдруге звернувся до орендодавця-відповідача із заявою № 1-02/10 від 02.10.2019, в якій зазначив, що з часу подання клопотання № 04-07/13 від 17.07.2013 не отримав від орендодавця заперечення у поновленні договору оренди та після закінчення строку договору продовжує користуватися земельними ділянками й сплачувати орендну плату у грошовій формі з урахуванням індексації. У зв`язку з викладеним орендар звернувся до орендодавця з проханням у місячний строк з дня отримання цієї заяви обов`язково укласти з ТОВ "Магазин "Будинок радіо" додаткову угоду до договору оренди землі від 20.07.2000 про поновлення на тих самих умовах та на той самий строк. До заяви № 1-02/10 від 02.10.2019 орендарем, серед іншого, було додано клопотання № 04-07/13 від 17.07.2013 із проектом додаткового договору про поновлення договору оренди.

Заява орендаря № 1-02/10 від 02.10.2019 отримана орендодавцем 03.10.2019 та зареєстрована за вх. № 36/4512.

Орендодавець відповіді щодо результатів розгляду заяви орендаря не надав, додаткового договору (додаткової угоди) про поновлення договору оренди з орендарем не уклав.

Позивач зазначає, що на час звернення з даною позовною заявою до суду Дніпровська міська рада так і не надала відповіді на листи - повідомлення, що є свідченням ухилення відповідача від укладення додаткової угоди до спірного договору оренди землі.

За даними позивача, він продовжує користуватись земельною ділянкою, своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату, на підтвердження чого надав копії платіжних доручень, скарги та зауваження до позивача з боку відповідач відсутні.

Оскільки Додаткова угода до договору оренди землі з боку відповідача підписана не була, це стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною третьою статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 1,2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Проте саме Законом України "Про оренду землі" регулюються відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній у часі правовідносин між сторонами, встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Так, згідно з частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 зазначеного Закону).

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини восьма, дев`ята статті 33 вказаного Закону).

Згідно з пунктом 2.1 договору оренди земельні ділянки надавались позивачеві до 19.11.2013.

Пунктом 2.3 договору оренди передбачено, що для продовження його дії орендар зобов`язаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до орендодавця з відповідним клопотанням.

Відповідно до вищезазначених норм діючого законодавства після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, посилаючись на бажання скористатися своїм переважним правом, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», виявив намір продовжити строк дії договору оренди землі від 20.07.2000, про що свідчить клопотання останнього від № 04-07/13 від 17.07.2013, отримане відповідачем 19.07.2013 (вх. № 13/6799), в якому він просив поновити договір оренди земельної ділянки з додаванням проекту додаткової угоди та інших документів.

В подальшому, не отримавши від відповідача відповіді на клопотання, позивач повторно звертався до Дніпровської міської ради з листом про поновлення договору оренди землі, до останнього та долучав відповідну додаткову угоду з підписом сторони орендаря, засвідченим печаткою.

Вказане свідчить про повідомлення позивачем (орендарем) відповідача (орендодавця) про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з надсиланням проекту Додаткової угоди та, у зв`язку з цим, виникнення підстав для поновлення договору.

Водночас, додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше.

Вказана позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Протягом строку дії договору оренди, а також після закінчення цього строку, позивач продовжив користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату за неї, про що свідчать представлені до матеріалів справи платіжні доручення, що сторонами не заперечується.

Разом з тим, порушене право підлягає захисту протягом строку позовної давності.

Так, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За статтею 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Суд вважав, що відповідач після поновлення договору оренди, тобто після 20.11.2013 і до моменту звернення позивача до суду з цим позовом не припинив порушення вимог Закону України "Про оренду землі" щодо обов`язкового укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди. Тому, орендар-позивач має право в будь-який час протягом строку оренди за поновленим договором вимагати укладення з ним додаткової угоди до договору оренди, а позовна давність не поширюється на заявлену позивачем вимогу з огляду на триваючий характер правопорушення відповідача.

Колегія суддів апеляційної суду не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки згідно зі ст.268 ЦК України триваюче правопорушення не є підставою для незастосування строку позовної давності

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими з огляду на п. 6 цієї постанови.

Є помилковим висновок місцевого господарського суду щодо триваючого характеру правопорушення з боку відповідача, яке полягає у неукладенні з позивачем додаткової угоди. Ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачає місячний строк для надання заперечень орендодавцем щодо поновлення договору оренди землі. Отже, із закінченням цього місячного строку право орендодавця надати свої заперечення або не погодження з поновленням договору оренди землі вичерпується, і розпочинається право орендатора відстоювати і захищати свої права у судовому порядку, чого ним протягом тривалого терміну зроблено не було (з 2013).

Та обставина, що позивач є добросовісним користувачем земельної ділянки, сплачує за своє користування, не звільняє його від обов"язку вчасно звернутися за захистом своїх прав.

Позивачем не наведено жодних обґрунтувань або поважних причин, які б перешкоджали йому звернутися за захистом порушеного права.

Отже, суд прийшов до помилкового висновку про триваючий характер бездіяльності відповідача, оскільки нормами Закону України «Про оренду землі» чітко визначені темпоральні межі строку для заперечування права позивача.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються наслідків укладення додаткової угоди і неможливості її укладення після спливання триваючого часу (понад вісім років), з чим колегія суддів повністю погоджується, однак підставою для відмови у позові є саме пропуск строку позовної давності.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Порушено баланс інтересів сторін у правовідносинах щодо їх визначеності протягом тривалого часу.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 у справі №904/8884/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 у справі №904/8884/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.09.2022.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А.Верхогляд