ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 Справа № 914/2798/21

За позовом: Приватної агрофірми Острів, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ековей Вест Менеджемент, м. Львів

про стягнення 1 216 711, 87 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Бараняк Н.Я.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватної агрофірми Острів до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ековей Вест Менеджемент про стягнення 1 216 711, 87 грн.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.09.2021 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2021.

Ухвалою суду від 20.10.2021 підготовче засідання відкладено на 10.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2021 зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1979/18.

06 липня 2022 року суд поновив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 03.08.2022.

Враховуючи клопотання позивача, суд протокольною ухвалою від 03.08.2022 відклав підготовче засідання на 17.08.2022.

Ухвалою суду від 17.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2022.

У судове засідання 14.09.2022 сторони явку повноважних представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили.

Слід зазначити, що ухвали суду надсилались позивачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак ухвала від 17.08.2022 перебуває у точці видачі ще з 25.08.2022.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Позивач як ініціатор позову насамперед має активно використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

03.08.2022 позивач подав суду клопотання про відкладення підготовчого засідання; процесуальні документи суд скеровував на офіційну юридичну адресу, яка відображена і в реєстрі, і в усіх документах, які подавав позивач; ухвала від 06.07.2022 вручена позивачу 12.07.2022 за його юридичною адресою.

Тому суд вважає, що неотримання поштової кореспонденції позивачем залежало виключно від його волевиявлення.

Оскільки суд вчинив усі необхідні дії для повідомлення позивача про розгляд справи, такий є належним чином повідомлений про її розгляд.

Беручи до уваги закінчення строку розгляду спору, достатність доказів у справі для її вирішення, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін спору.

Аргументи сторін.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 10.08.2021 у справі № 914/1979/18 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ековей Вейст Менеджмент на користь Приватної агрофірми Острів 3 972 829, 00 грн заборгованості за послуги, надані на підставі договору № 1/10/24-2017 від 24.10.2017 за період серпень-вересень 2018 року. Враховуючи зазначене рішення, позивач просив стягнути з відповідача 870 847, 66 грн інфляційних втрат та 345 864, 21 грн 3% річних за період 10.09.2018-10.09.2021, нарахованих на основну заборгованість, встановлену у справі № 914/1979/18.

Відповідач відзиву на позов не подав, проте у судових засіданнях заперечував щодо наявності підстав для задоволення позову, беручи до уваги скасування судового рішення у справі № 914/1979/18 та відмову у позові.

Обставини справи.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №683 від 09.08.2013 "Про визначення ТОВ "АВЕ Львів" виконавцем послуг з вивезення твердих та негабаритних побутових відходів (крім токсичних і особливо небезпечних) з території м. Городка Львівської області" (зі змінами згідно з рішеннями виконкому №422-2014, №1233-2016, №513-2018, №929-2019) ТОВ "АВЕ Львів" (надалі перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент") визначено виконавцем послуг зі збирання, зберігання і перевезення відходів у м. Львові.

Для забезпечення виконання цього рішення відповідач укладав договори з різними контрагентами, які виконували перевезення зібраних відповідачем відходів з перевантажувальної станції до полігонів на території України для подальшого захоронення, надавали послуги із організації перевезення та захоронення відходів на таких полігонах.

24 жовтня 2017 року ТОВ "АВЕ Львів" (за договором замовник, перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент") та Приватна агрофірма Острів (за договором виконавець) уклали договір про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів №1/10/24-2017 (далі договір).

Приватна агрофірма Острів звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" про стягнення 3 972 829, 00 грн (згідно з заявою про зменшення позовних вимог) заборгованості за надані послуги за період серпень-вересень 2018 року (справа № 914/1979/18).

Справа № 914/1979/18 розглядалась судами усіх інстанцій неодноразово.

За результатами нового розгляду справи № 914/1979/18 Господарський суд Львівської області рішенням від 10.08.2021 позов Приватної агрофірми Острів задовольнив. Присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ековей Вейст Менеджмент на користь Приватної агрофірми Острів 3 972 829,00 грн заборгованості та 59 592,44 грн судового збору.

Західний апеляційний господарський суд постановою від 15.03.2022, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована таким:

- враховуючи вказівки Верховного Суду у цій справі, приймаються до розгляду докази, а саме, матеріали кримінального провадження №0001106 від 27.06.2019: копія постанови слідчого СВ Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області від 07.06.2021 про залучення представника юридичної особи, яка є потерпілим; копії протоколів допиту свідків від 05.03.2020, від 04.12.2020, від 25.11.2020, 24.11.2020, від 19.03.2021; копія постанови Головного слідчого управління Служби Безпеки України про відібрання зразків для проведення експертизи від 28.10.2020; копія протоколу огляду від 05.03.2021, проведеного ст. о/у Червоноградського РВ Управління Служби Безпеки України у Львівській області майором Терех Я.І.;

- позивач у судах першої та апеляційної інстанцій стверджував, що самостійно не надавав послуг захоронення, а залучав до цих послуг підрядні організації, право на що передбачено п.3.2.1 Договору; однак в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем пунктів 2.5, 3.1.6 Договору, та відсутні докази надання послуг із захоронення відходів третіми особами (відсутні копії актів наданих послуг із захоронення, що здійснювалися відповідним підрядником, податкові накладні, що передавалися із кожним актом наданих послуг, договори, укладені між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та / або захоронення побутових відходів, відповідно до Закону "Про відходи");

- підписи та печатки третіх осіб на товарно-транспортних накладних не підтверджують факт захоронення відходів, адже товарно-транспортна накладна є документом, який підтверджує факт переміщення вантажу, з неї вбачається лише, що перевізником ФГ "Агро Захід Буг" здійснювалося перевезення вантажу "безпечні побутові відходи", а не факт захоронення;

- зважаючи на ст.35-1 Закону "Про відходи" (яка передбачає, що договори про надання послуг щодо поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та / або захоронення побутових відходів), необґрунтованими є твердження позивача про те, що він надавав відповідачу послуги з організації захоронення відходів за відсутності укладених договорів між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги захоронення побутових відходів;

- підлягають врахуванню висновки Західного офісу Держаудитслужби про те, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації за період з 01.07.2018 по 31.05.2020 з метою підтвердження факту перевезення ТОВ "ВК-Компані", ТОВ "Терра компані плюс", позивачем, ПП "АМ-груп" відходів до місць захоронення, Західний офіс Держаудитслужби на адресу балансоутримувачів полігонів надіслав запит щодо надання інформації про прийняття відходів на територіях відповідних полігонів, заїзду транспортних засобів та обсягів захоронення відходів; за результатами отриманих відповідей на запити власники полігонів не підтвердили факт прийому відходів, вивезених з м. Львова.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2022 касаційну скаргу Приватної агрофірми "Острів" залишено без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.03.2022 у справі № 914/1979/18 без змін.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Предметом спору є наявність/відсутність правових підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат на основну заборгованість, яка була предметом розгляду у справі № 914/1979/18.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При поданні позову позивач посилався на рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2021, яким з відповідача на користь позивача суд присудив до стягнення основну заборгованість за надані послуги згідно з договором №1/10/24-2017 від 24.10.2017.

Проте постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.03.2022, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2022, рішення суду першої інстанції у справі № 914/1979/18 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У постанові суду касаційної інстанції такий погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо недоведеності надання позивачем відповідачу послуг за договором на підставі встановлених обставин справи і оцінки доказів, наданих сторонами у спорі.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлена у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Оскільки позивач не довів ні в межах розгляду справи № 914/1979/18, ні в цій справі наявність основної заборгованості та відповідно прострочення виконання грошового зобов`язання, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає передчасними.

Враховуючи преюдиційний зв`язок з судовим рішенням у справі № 914/1979/18, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо судових витрат.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Галамай О.З. з 20.09.2022 по 29.09.2022, повний текст рішення складено 30.09.2022.

Суддя Галамай О.З.