РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2022Справа № 910/5041/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА"

про стягнення 22303048,24 грн

за участю представників:

від позивача: Тележинський М.М.

від відповідача: Єгоров С.О., Іщенко О.Б.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" про стягнення 22303048,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 11.21-236РН від 26.11.2021.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 дану позовну заяву залишено без руху.

01.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Також 01.07.2022 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" про забезпечення позову та з метою забезпечення позову у справі №910/5041/22: накладено арешт на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" і знаходяться у нього чи інших осіб в рамках ціни позовної заяви - 22303048,24 грн, в тому числі на всі розрахункові рахунки, які відкриті Товариством з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" на день подання цієї заяви та які будуть відкриті після подання даної заяви про забезпечення позовної заяви.

Ухвалою від 05.07.2022 Господарським судом міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/5041/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.08.2022.

18.07.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

25.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 03.08.2022 суд постановив протокольні ухвали без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого судового засідання на 15.09.2022.

03.08.2022 через відділ діловодства від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

04.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

18.08.2022 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" надійшла заява про забезпечення доказів, у якій заявник просить суд забезпечити докази шляхом витребування:

у Акціонерного товариства "Українська залізниця" належним чином засвідчені копії накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022;

у Регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Українська залізниця" належним чином засвідчені копії накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022;

у Виробничого підрозділу Конотопська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-західна залізниця" АТ "Українська залізниця" належним чином засвідчені копії накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" про забезпечення доказів призначено на 08.09.2022.

08.09.2022 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" надійшло клопотання, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про забезпечення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" про забезпечення доказів відмовлено.

13.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання від 12.09.2022, у якому відповідач просить суд:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ТОВ "ЛЮКС КРАЇНА" від 17.08.2022 №01/187 повністю.

2. Не приймати до розгляду докази подані ТОВ "ЛЮКС КРАЇНА" разом з клопотанням від 17.08.2022 №01/187, а саме: додаткову угоду №2 від 20.01.2022 року до договору поставки від №11.21-236РН від 26.11.2021; платіжне доручення №256 від 11.04.2022 на суму 1 512 345,43 грн; платіжне доручення №404 від 17.06.2022 на суму 7 952 550,11 грн; лист за вих. №01/157 від 21.07.2022 на акт приймання-передачі товару №254 від 27.02.2022; докази направлення листа за вих. №01/157 від 21.07.2022 на акт приймання-передачі товару №254 від 27.02.2022 відповідачу.

3. Визнати поважними причини неподання відповідачем доказів у встановлений судом строк, та прийняти до розгляду наступні докази: супровідний лист від 08.09.2022; акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2022 - 31.08.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" і Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" за договором №11.21-236РН від 26.11.2021; опис вкладення у лист з оголошеною цінністю ШКІ 274 від 09.09.2022; фіскальний чек AT "Укрпошта" від 09.09.2022; паперова копія електронного листа з адреси на адресу від 09.08.2022 10:48 з темою листа: "ДУ №2 - лютий 2022 - ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА"/ТОВ "ЛЮКС КРАЇНА"; паперова копія додаткової угоди від 20.01.2022 №2 до договору поставки від 26.11.2021 №11.21-236РН, підписана зі сторони відповідача; паперова копія електронного листа з адреси па адресу від 09.08.2022 15:51 з темою листа: "FWD: ДОГІ 2 - от Люкс Краины"; паперова копія додаткової угоди від 20.01.2022 №2 до договору поставки від 26.11.2021 №11.21-236РН, підписана зі сторони позивача.

15.09.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу.

У підготовчому засіданні 15.09.2022 засіданні представник відповідача надав суду заяву про долучення до матеріалів справи акту звірки взаємних розрахунків.

У підготовчому засіданні 15.09.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, згідно із якою на підставі ч.5, 8 ст.80 визнав поважними неподання учасниками справи доказів; встановив строк для надання доказів сторонам до 15.09.2022; прийняв надані докази; задовольнив п.3 клопотання відповідача від 12.09.2022; відмовив у задоволенні п.1,2. клопотання відповідача від 12.09.2022; долучив до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків.

У підготовчому засіданні 15.09.2022 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.09.2022.

29.09.2022 через відділ діловодства від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа AT "Укрзалізниця" від 18.08.2022 №ЦЦМ-7/80.

29.09.2022 через відділ діловодства від позивача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 29.09.2022 суд, на підставі ст.207 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи листа AT "Укрзалізниця" від 18.08.2022 №ЦЦМ-7/80.

Представник позивача у судовому засіданні 29.09.2022 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.09.2022 проти позовних вимог заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

У судовому засіданні 29.09.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, між сторонами укладений договір поставки № 11.21-236РН від 26.11.2021, згідно із умовами якого відповідно до умов якого відповідач зобов`язується в порядку, в строки та на умовах цього договору передати, а позивач прийняти і оплатити товар.

На виконання умов договору між сторонами укладено додаткову угоду № 3 від 04.02.2022 до договору поставки, згідно із якою відповідач зобов`язався передати, а позивач прийняти та оплатити наступні нафтопродукти: дизельне паливо (паливо дизельне Євро з вмістом сірки не більше 10 ppm - згідно з ГОСТ 32511-2013, країна походження - РФ), в кількості 900,00 метричних тон +/- 10% в опціоні постачальника; термін поставки до 28.02.2022 з можливістю поставки перехідних обсягів до 31.03.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договором поставки перерахував відповідачу 71 703 635,95 грн оплати за дизельне паливо, на підтвердження чого надав виписки по рахунку за 16.02.2022, з 01.12.2021 по 22.06.2022, з 01.12.2021 по 22.06.2022.

Відповідач поставив відповідачу товар на суму 39 935 692,16 грн на підтвердження чого позивач надав акти прийому-передачі №788 від 14.12.2021, №793 від 16.12.2021, №71 від 01.02.2022 та акти коригування №788-0КР від 31.12.2021, №793-0КР від 31.12.2021.

Відповідачем здійснено часткове повернення суми передоплати в розмірі 9 464 895,54 грн.

За доводами позивача заборгованість відповідача становить 22 303 048,24 грн (71 703 635,95 грн (загальна сума оплати за дизельне паливо) - 39 935 692,16 грн (сума поставленого товару) - 9 464 895,54 грн (сума повернутої попередньої оплати)).

Позивач направив на адресу відповідача претензію №08/04-02 від 08.04.2022 про повернення суми попередньої оплати. Однак відповідач відповіді на вимогу позивача не надав.

Звертаючись до суду із позовом позивач стверджує, що відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за додатковою угодою №3 від 04.02.2022 до договору поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 поставку оплаченого позивачем товару на суму 22 303 048,24 грн не здійснив, попередню оплату у сумі 22 303 048,24 грн позивачу не повернув.

У відповіді на відзив позивач зокрема зазначає таке:

посилання відповідача на Контракт № MXUA-PH-2022 від 28.12.2021, без надання додаткових документів та фактів, щодо обсягів виконаних поставок, проведення оплат, кількості прийнятого товару відповідачем, розміру зареєстрованого акцизного податку є неналежними доказами поставки товару;

відповідач не передав товаросупровідних документів на товар, як це визначено ст.662 ЦК України та п.4.3.3 договору;

в наданих відповідачем додатків до відзиву на позовну заяву відсутні докази, які б підтверджували факт поставки товару згідно умов додаткової угоди № 3 до договору поставки, факт надання/передачі товару позивачу, факт чи момент надання позивачу супровідних документів на товар, що відповідає сумі попередньої оплати, яка є предметом позову;

Акт приймання-передачі № 254 від 27.02.2022 вперше отримано позивачем 19.07.2022 та відповідачу направлені заперечення по вказаному Акту, у зв`язку із відсутністю поставки та передачі товару; окрім того, у період з 22.02.2022 по 18.07.2022 року позивач не отримував Акт приймання-передачі товару;

електронна переписка надана відповідачем не може визначатися сторонами договору, як така, несе правові наслідки, оскільки згідно із п.9.8 договору поставки визначає інші електронні адреси сторін для ведення переписки, а поставку товару 08.02.2022 та 15.02.2022 не виконано. Відтак, позивач зазначає, що посилання відповідача на копію дубліката накладної № 23256882 та невиконання домовленостей сторін по поставці товару 08.02.2022 та 15.02.2022 не є належним підтвердженням виконання умов Додаткової угоди № 3;

відсутність зареєстрованих податкових накладних та акцизних накладних на користь позивача по договору поставки в період з 22.02.2022 року фактично підтверджує відсутність поставки товару;

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що право власності на паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3- Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон (загальним об`ємом 728 832 літрів) та загальною вартістю - 22 860 096,94 з ПДВ, і ризики його випадкової втрати (псування) перейшли від відповідача до позивача - 27.02.2022 року, а відповідач вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару позивачу за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 належним чином. У зв`язку із чим, на переконання відповідача, правові підстави для повернення відповідачем суми попередньої оплати товару позивачу - відсутні, оскільки його право не порушене.

Так, відповідач зазначає, що 28.12.2021 між Акціонерним товариством "МАДДОКС" (Швейцарія) та ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" укладено контракт № MXUA-PH-2022, відповідно до умов якого AT "МАДДОКС" продає, а ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" придбаває паливо дизельне Євро з вмістом сірки максимум 10 ppm, згідно ГОСТ 32511-2013.

01.02.2022 між AT "МАДДОКС" та ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" укладено додаткову угоду №1 до контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021 року, згідно якої AT "МАДДОКС" продає, а ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" придбаває на умовах, узгоджених в ній, паливо дизельне Євро з вмістом сірки максимум 10 ppm - згідно ГОСТ 32511-2013, у кількості 10000 метричних тон +/- 10% в опціоні АО "МАДДОКС".

Пунктом 5.2 контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021 року передбачено, що товар постачається залізничним транспортом на умовах, узгоджених сторонами у додаткових угодах до нього.

Згідно п.2 додаткової угоди №1 від 01.02.2022 до контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021, AT "МАДДОКС" та ТОВ "МАДДОКС. УКРАЇНА" узгодили умови поставки - DAP станція Соловей/Бережесть (експ.)/Горностаївка (експ.)/Хоробичи (експ.)/Удрицьк (експ.).

Датою поставки сторони визначили дату штемпеля вищезазначеної станції прикордонного переходу на залізничній накладній.

У відповідності до п.4 додаткової угоди №1 від 01.02.2022 до контракту №MXUA- ZH-2022 від 28.12.2021, AT "МАДДОКС" та ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" узгодили період поставки до 28.02.2022 з поставкою перехідних об`ємів до 31.03.2022 включно.

Згідно п.8.7 Контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021, AT "МАДДОКС" для підтвердження відвантаження товару надає ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" протягом 48 годин після відвантаження по електронній пошті комплект зазначених у ньому документів, зокрема: копії залізничних накладних, які містять номер декларації, з додатками, в яких зазначені номери вагонів та вага товару в кожному з них.

04 лютого 2022 року позивач та відповідач, шляхом обміну електронними листами між адресами та 04.02.2022 узгодили попередньо заплановані дати відвантаження партії Товару зі ст. Гомель призначенням ст. Бахмач-Гомельський, а саме: 08.02.2022, 15.02.2022, 22.02.2022.

22 лютого 2022 року ТОВ "БІЗНЕС ТРАНС СЕРВІС" залізничним сполученням відправлено зі станції Гомель БЧ (код станції 150000) на станцію призначення Бахмач-Гомельський УЗ (код станції 326107), через станції Тереховка (код станції 150805) та Хоробичи (327203) придбаний позивачем вантаж (товар) - паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е- К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3-Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон, та загальним об`ємом 728 832 літрів, в опломбованих вагонах: 75137687, 74890088, 74873274, 74891573, 74889437, 74894825, 74743873, 74742016, 74896523, 74952151. На підтвердження чого відповідачем надано дублікат накладної СМГС БЧ №23256882 з доданими до неї супровідними документами на вантаж: декларація на товари №10006060/010222/3009664 від 01.02.2022; паспорт якості №244 від 22.02.2022; подорожня відомість; реєстр відвантажених вагонів від 22.02.2022.

Про факт відправлення залізничним транспортом придбаного позивачем вантажу, згідно додаткової угоди, він був повідомлений відповідачем шляхом відправлення дублікату накладної СМГС БЧ №23256882 та доданих до неї супровідних документів засобами електронного зв`язку, а саме електронним листом з адреси на адресу 22.02.2022 10:37 з темою листа: "Отгрузочные 22.02 - 609,201 мт - Гомель-Бахмач-Гомельский".

Оскільки замовлений, згідно додаткової угоди №3, та попередньо оплачений позивачем товар був відправлений 22.02.2022 залізничним транспортом зі станції Гомель БЧ (код станції 150000) на станцію призначення Бахмач- Гомельський УЗ (код станції 326107), та успішно перетнув станції Тереховка (код станції 150805) і Хоробичи (327203), а також 27.02.2022 пройшов митне оформлення, тобто був випущений у вільний обіг, право власності на Товар - паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3-Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон (загальним об`ємом 728 832 літрів) та загальною вартістю - 22 860 096,94 грн з ПДВ, і ризики його випадкової втрати (псування) перейшли від відповідача до позивача - 27.02.2022 року, а відповідач вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару покупцю за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021.

У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач серед іншого, заперечив доводи позивача, що посилання відповідача на контракт №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021 без надання додаткових документів та фактів, щодо обсягів виконаних поставок, проведення оплат, кількості прийнятого відповідачем товару, розміру зареєстрованого акцизного податку є неналежними доказами поставки товару, оскільки 22.02.2022, на виконання контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021 залізничним транспортом у міжнародному залізничному сполученні відправлено відповідачу зі станції Гомель БЧ (код станції 150000) на станцію призначення 5 Бахмач-Гомельський УЗ (код станції 326107), через станції Тереховка (код станції 150805) та Хоробичи (327203) вантаж - паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3- Јвро5-В0) загальною вагою 609,201 тон, та загальним об`ємом 728 832 літрів, в опломбованих вагонах, про що складено накладну СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022. Дублікат накладної (для відправника) СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022, згідно п.8.7 контракту №MXUA-PH-2022 від 28.12.2021 був виданий вантажовідправнику та направлений відповідачу, а оригінал накладної пред`явлений договірному перевізнику разом з вантажем. При цьому, всупереч приписам пунктів 22, 23 Статуту залізниць України, та параграфу І статті 26 СМГС, AT "Укрзалізниця" наразі не видано відповідачу оригіналу накладної ЕГС БЧ №23256882 від 22.02.2022.

Також відповідач зазначає, що на виконання п.4.3.3 договору поставки, відповідач відправив позивачу дублікат накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022 та доданих до нього супровідних документів засобами електронного зв`язку, а саме електронним листом з адреси на адресу 22.02.2022 10:37 з темою листа: "Отгрузочные 22.02 - 609,201 мт - Гомель-Бахмач-Гомельский", а тому доводи відповідача про відсутність у нього таких документів є необґрунтованими.

Оскільки позивач не виконав покладене на нього пп.4.4.3 п.4.4, п.4.7 договору зобов`язання, підписаний Акт прийому-передачі №254 від 27.02.2022 року за договорм поставки у встановлений строк відповідачу не повернув, відповідач констатує факт порушення позивачем взятих на себе зобов`язань за пп. 4.4.3 п. 4.4 договору поставки, з огляду на що, відповідач застосовує правові наслідки, передбачені п.4.7 договору поставки, а саме: Акт прийому-передачі №254 від 27.02.2022 року за договором поставки вважається узгодженим позивачем та відповідачем, а товар: паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 (код УКТЗЕД ) у кількості 609,201 т (728 832 літрів) загальною вартістю 22 860 096,94 грн з ПДВ - прийнятим позивачем.

Також відповідач зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки зобов`язання згідно договору поставки припинені, а правовідносини сторін регулюються Генеральним договором надання транспортно-експедиційних послуг від 26.11.2021 року №11.21-236РН/ТЕО.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

26.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" (надалі - відповідач, постачальник) було укладено договір поставки № 11.21-236РН (надалі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку, в строки та на умовах цього договору передати, а покупець прийняти і оплатити товар.

У відповідності до пп. 1.1.3 п. 1.1 договору поставки, датою поставки є момент часу, з якого відповідач вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару позивачу згідно умов поставки, відповідно до пункту А4 базису ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Найменування, кількість, номенклатура, ціна, строки, умови поставки і оплати кожної місячної партії товару та/або окремої партії товару узгоджуються сторонами в додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною (п. 2.2 договору).

Згідно із п.4.1 договору поставки, відвантаження товару в межах цього договору здійснюється в порядку, строки та на умовах поставки, передбачених у додаткових угодах до цього договору. Зобов`язання сторін за умовами поставки партії товару можуть конкретизуватися і змінюватися щодо базисів ІНКОТЕРМС-2010 у відповідних додаткових угодах до цього договору.

За змістом пункту 4.2 договору поставки, зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними, а право власності на товар та ризики його випадкової втрати (псування) переходять від постачальника до покупця з дати поставки, що, в залежності від умов поставки, підтверджується документами, зазначеними у відповідній додатковій угоді до цього договору, якщо інше не вказано у відповідній додатковій угоді.

Відповідно до п.4.3.3 договору поставки, постачальник зобов`язується передати покупцю/вантажоодсржувачу всі необхідні і належним чином оформлені документи на товар.

Згідно із п.4.7. договору поставки за результатами поставки відповідної партії товару, сторонами підписується Акт прийому-передачі товару. Обов`язок по складанню Акту прийому-передачі товару лежить на постачальнику.

Згідно п.9.1 договору поставки цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до "31" січня 2021 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії договору не повідомить іншу сторону про свій намір припинити його дію, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах, без обмежень кількості таких продовжень.

На виконання умов договору поставки, між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду №3 від 04.02.2022 до договору поставки №11.21-236РН від 26.11.2021.

Відповідно до п.1 додаткової угоди № 3 від 04.02.2022 до договору поставки, постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити наступні нафтопродукти: дизельне паливо (паливо дизельне Євро з вмістом сірки не більше 10 ppm - згідно з ГОСТ 32511-2013, країна походження - РФ), в кількості 900,00 метричних тон +/- 10% в опціоні постачальника; термін поставки до 28.02.2022 з можливістю поставки перехідних обсягів до 31.03.2022 року.

Товар поставляється завантаженим у залізничний транспорт на умовах поставки FCA (Інкотермс - 2010) - ст. Хоробичи УЗ, код станції 327203 (надалі - станція прикордонного переходу); станція призначення - Бахмач-Гомельський, код станції 326107; станція митного оформлення - Сновськ, код станції 326906; платник залізничного тарифу по УЗ (експедитор) - ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА", код платника 8258776, вантажоодержувач (експедитор) - ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА", код вантажоодержувача 1959.

У пункті 5 додаткової угоди №3 до договору сторони погодили, що датою поставки є дата календарного штемпеля станції прикордонного переходу на залізничній накладній. Всі витрати та ризики стосовно товару переходять від постачальника до покупця з дати поставки.

Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати (псування) товару переходять від постачальника до покупця з дати повної оплати покупцем повної оплати покупцем попередньої вартості товару, але не раніше дати митного оформлення партії товару в митний режим імпорт (випуску товару в обіг).

Попередня ціна товару, що поставляється по цій додатковій угоді складає 31270,60 грн за одну метричну тонну без ПДВ (п.6. договору).

Згідно із п.7 додаткової угоди №3 до договору попередня вартість товару, що поставляється по цій додатковій угоді складає 28 143 540,00 грн, крім того ПДВ - 5 628 708,00 грн.

Пунктом 9 додаткової угоди №3 до договору передбачено, що факт поставки підтверджується залізничною накладною з відміткою станції митного оформлення, передача права власності на товар оформляється сторонами актом прийому-передачі товару в порядку, передбаченому договором.

Як підтверджено матеріалами позивач згідно із договором поставки перерахував відповідачу 71 703 635,95 грн оплати за дизельне паливо, що підтверджується виписками по рахунку за 16.02.2022, з 01.12.2021 по 22.06.2022, з 01.12.2021 по 22.06.2022.

Згідно із наявними у матеріалах актами прийому-передачі №788 від 14.12.2021, №793 від 16.12.2021, №71 від 01.02.2022 та актами коригування №788-0КР від 31.12.2021, №793-0КР від 31.12.2021 відповідач поставив відповідачу 39 935 692,16 грн.

Відповідачем здійснено часткове повернення суми передоплати в розмірі 9 464 895,54 грн (11.04.2022 у сумі 1 512 345,43 грн та 17.06.2022 у суму 7 952 660,11 грн), що підтверджується платіжними дорученнями №256 від 11.04.2022 та №404 від 17.06.2022.

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що за доводами позивача відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за додатковою угодою №3 від 04.02.2022 до договору поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 поставку оплаченого позивачем товару не здійснив, попередню оплату у сумі 22 303 048,24 грн (71 703 635,95 грн (загальна сума оплати за дизельне паливо) - 39 935 692,16 грн (сума поставленого товару) - 9 464 895,54 грн (сума повернутої попередньої оплати )) не позивачу не повернув.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Згідно із ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки № 11.21-236РН від 26.11.2021. Відповідно до додаткової угоди №3 до договору поставки позивач зобов`язався здійснити оплату на умовах попередньої оплати та прийняти товар та відповідач - поставити позивачу товар (паливо дизельне Євро з вмістом сірки не більше 10 ppm - згідно з ГОСТ 32511-2013, країна походження - РФ), в кількості 900,00 метричних тон +/- 10% в опціоні постачальника).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Тобто наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, термін поставки додаткової угоди № 3 від 04.02.2022 до договору поставки - до 28.02.2022 з можливістю поставки перехідних обсягів до 31.03.2022.

Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч.1 ст.668 Цивільного кодексу України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у додатковій угоді № 3 від 04.02.2022 до договору поставки погоджено, що товар поставляється завантаженим у залізничний транспорт на умовах поставки FCA (Інкотермс - 2010) - ст. Хоробичи УЗ, код станції 327203 (надалі - станція прикордонного переходу).

FCA Інкотермс-2010 означає, що зобов`язання продавця щодо поставки вважається виконаним після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевізника, названого покупцем, у погодженому місці або пункті. Якщо покупець не вказав точного пункту, то продавець може вибрати у межах домовленого місця або зони пункт, де перевізник візьме товар під свою відповідальність. Якщо згідно з торговим звичаєм потрібна допомога продавця щодо укладення договору з перевізником (наприклад, у випадку використання залізничного або повітряного транспорту), то продавець може діяти на ризик і рахунок покупця.

Під перевізником розуміють будь-яку особу, яка за договором перевезення зобов`язується виконати або забезпечити виконання перевезення залізницею чи автомобільним шляхом, морем, повітрям, внутрішніми (судноплавними) шляхами, або сполучаючи ці способи. Якщо покупець дає вказівку продавцеві поставити вантаж якійсь особі, наприклад, експедиційному агентству, яке не є перевізником, то продавець вважається таким, що виконав своє зобов`язання по поставці товару з моменту, коли він опиниться на зберіганні в цієї особи.

Згідно із п.А4 FCA Франко-перевізник Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" продавець зобов`язаний Поставити товар на зберігання перевізнику чи іншій особі (наприклад, експедиційному агентству), обраному покупцем чи продавцем відповідно до пункту А.3а в зазначеному місці або пункті (наприклад, транспортний термінал або інший приймальний пункт) у день чи в межах терміну, визначеного для поставки, і погодженим або звичайним у такому пункті способом. Якщо конкретний пункт поставки не був погоджений і є кілька можливих пунктів, то продавець може обрати такий з них, який його найбільше задовольняє. За відсутності точних вказівок покупця продавець може поставити товар перевізнику таким способом, який може бути потрібним при використанні цього виду транспорту даного перевізника і кількості й(або) походження товару.

Поставка перевізнику вважається завершеною: а) При перевезенні залізничним транспортом - якщо кількість товару є достатньою для повного завантаження вагона (або контейнера, що перевозиться залізницею), то продавець зобов`язаний завантажити вагон чи контейнер належним чином. Поставка вважається завершеною, коли завантажений вагон чи контейнер приймається залізницею або якоюсь особою, що діє від її імені.

Якщо вагон чи контейнер повністю не завантажується товаром, то поставка вважається завершеною, коли продавець вручив товар на залізничному приймальному пункті або завантажив його в транспортний засіб, наданий залізницею.

Відповідно до п.А5 FCA Франко-перевізник Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" покупець зобов`язаний згідно з пунктом Б.5 нести всі ризики загибелі або пошкодження товару до моменту, коли товар буде поставлений відповідно до пункту А.4.

За умовами пункту 5 додаткової угоди №3 до договору сторони погодили, що датою поставки є дата календарного штемпеля станції прикордонного переходу (ст. Хоробичи УЗ) на залізничній накладній. Всі витрати та ризики стосовно товару переходять від постачальника до покупця з дати поставки.

Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати (псування) товару переходять від постачальника до покупця з дати повної оплати покупцем повної оплати покупцем попередньої вартості товару, але не раніше дати митного оформлення партії товару в митний режим імпорт (випуску товару в обіг).

Пунктом 9 додаткової угоди №3 до договору передбачено, що факт поставки підтверджується залізничною накладною з відміткою станції митного оформлення.

При цьому, відповідно до вимог ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За змістом ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Отже, у відповідності до умов FCA Інкотермс-2010 та пункту 5 додаткової угоди №3 до договору, враховуючи принцип свободи договору, товар вважається поставленим відповідачем позивачу з дати станції прикордонного переходу - ст.Хоробичи AT "Укрзалізниця".

При цьому положення п.5 додаткової угоди №3 кореспондують з п.2.4 договору поставки, яким передбачено, що договором поставки та/або додатковими угодами до нього може бути передбачене відвантаження товару вантажовідправником, який не є відповідачем, і отримання товару вантажоодержувачем, який не є позивачем, а також оплата товару платником, який не є позивачем.

У контексті наведеного, дослідивши надані сторонами у матеріали справи докази, судом встановлено, що 04 лютого 2022 року позивач та відповідач шляхом обміну електронним листами за адресами та 04.02.2022 було узгоджено попередньо заплановані дати відвантаження партії товару зі ст. Гомель призначенням ст. Бахмач-Гомельський, а саме: 08.02.2022, 15.02.2022, 22.02.2022.

Згідно із наданої відповідачем у матеріали справи роздруківки електронного листа, 22.02.2022 з електронної пошти на електронну направлено лист з темою: "Отгрузочные 22.02 - 609,201 мт - Гомель-Бахмач-Гомельский".

Позивач під час розгляду справи не заперечив факт листування між сторонами, у тому числі за адресами електронної пошти та , втім, стверджував, що листування не має жодних правових наслідків та окрім того договором передбачено, що листування здійснюється за електронними поштами: та (п.9.8. договору).

Водночас, з наданих відповідачем роздруківок електронних листів вбачається, що листування здійснювалося з адреси електронної пошти, які мають аналогічні доменні імена компаній, що вказані у електронних адресах, які зазначені у п.9.8. договору. Позивач не заперечив, що зазначена у роздруківках відповідача адреса електронної пошти належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА", як і не заперечив, що зазначена у електронних листах особа є працівником позивача.

Надавши оцінку представленим відповідачем роздруківкам електронних листів, суд зазначає, що електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи; повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

У частині другій статті 96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини п`ята, шоста статті 96 Господарського процесуального кодексу України).

Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Відповідно до частини першої та другої статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи наведені норми процесуального законодавства, приймаючи до уваги, що позивачем не заперечується сам факт листування між сторонами, дослідивши надані відповідачем роздруківки, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про наявність узгодження між сторонами поставки 22.02.2022.

Згідно із наданими відповідачем у матеріали справи дублікату накладної СМГС БЧ №23256882 та доданими до неї супровідними документами на вантаж: декларації на товари №10006060/010222/3009664 від 01.02.2022; паспорт якості №244 від 22.02.2022; подорожня відомість; реєстр відвантажених вагонів від 22.02.2022, вбачається, що ТОВ "БІЗНЕС ТРАНС СЕРВІС" (експедитор) залізничним сполученням відправлено зі станції Гомель БЧ (код станції 150000) на станцію призначення Бахмач-Гомельський УЗ (код станції 326107), через станції Тереховка (код станції 150805) та Хоробичи (327203) придбаний вантаж - паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е- К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3-Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон, та загальним об`ємом 728 832 літрів, в вагонах: 75137687, 74890088, 74873274, 74891573, 74889437, 74894825, 74743873, 74742016, 74896523, 74952151.

Оцінюючи наданий відповідачем дублікат накладної, суд зазначає, що параграфом 1 статті 14 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - СМГС) передбачено, що відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти довірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником та договірним перевізником, та видати його одержувачу; відповідно до параграфу 3 статті 14 СМГС, укладання договору перевезення підтверджується накладною; згідно пп.1.5 п.1 розділу І Додатку 1 до СМГС, оригінал накладної з проставленим календарним штемпелем та виданий на його підставі перевізником відправнику дублікат накладної підтверджують укладення договору перевезення.

У відповідності до наданих відповідачем у матеріали справи митними деклараціями ф. МД-2 від 27.02.2022 №UA903060/2022/002457 та від 08.04.2022 №UA903050/2022/003085, вантаж згідно накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022 перетнув станції Тереховка (код станції 150805) та Хоробичи (327203), та пройшов митне оформлення.

Згідно із листом АТ "Укрзалізниця" №ЦЦМ-7/80від 18.08.2022, вагони: 75137687, 74890088, 74873274, 74891573, 74889437, 74894825, 74743873, 74742016, 74896523, перевезення яких здійснювалося на підставі накладної №23256882, надійшли на станцію Хоробичи (327203). Оригінал зазначеного листа було оглянуто судом у судовому засіданні 29.09.2022.

Водночас, неможливість отримання відповідачем оригіналу вказаної накладної підтверджується наданими у матеріали справи адвокатськими запитами та листами АТ "Укрзалізниця" №ЦП-12/261 від 07.06.2022, №ЦП-12/261 від 17.05.2022, №НЗ-1-08/519 від 28.07.2022.

Окрім того, неможливість надання на запит відповідача оригіналу накладної №23256882 обумовлена тим, що Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 27.04.2022 №222228, у межах якого зазначена накладна була визнана речовим доказом та вилучена під час огляду.

При цьому, у контексті вище наведеного, дослідивши надані відповідачем у матеріали справи дублікат накладної СМГС БЧ №23256882 та додані до неї супровідні документами на вантаж, копії контракту № MXUA-PH-2022 від 28.12.2021, укладеного між Акціонерним товариством "МАДДОКС" та ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" та додаткової угоди №1 від 01.02.2022 до контракту, суд вважає доведеними обставини, на які посилається відповідач, а саме, що останній придбав AT "МАДДОКС" (Maddox SA), згідно контракту від 28.12.2021 №MXUA-PH-2022 товар для його подальшого перепродажу позивачу у відповідності до договору поставки №11.21-236РН від 26.11.2021.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Надавши оцінку наведеним сторонами обставинам, дослідивши представлені у матеріали справи докази, виходячи з умов FCA Інкотермс-2010, оскільки сторонами погоджено, що датою поставки є дата календарного штемпеля станції прикордонного переходу (ст. Хоробичи УЗ) на залізничній накладній та з огляду на те, що факт вантаж згідно накладної СМГС БЧ №23256882 від 22.02.2022 (паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3- Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон (загальним об`ємом 728 832 літрів) та загальною вартістю - 22 860 096,94 з ПДВ) перетнув станцію Хоробичи (станцію прикордонного переходу) та пройшов митне оформлення, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином доведено факт поставки відповідачу товару на виконання додаткової угоди №3 до договору.

Судом враховано, що згідно із п.9 додаткової угоди №3 до договору передбачено, що передача права власності на товар оформляється сторонами актом прийому-передачі товару в порядку, передбаченому договором.

Згідно із матеріалами справи відповідач направив позивачу акт прийому-передачі №54 від 27.02.2022 разом із відповіддю на претензію №08/04-02 від 08.04.2022 лише 14.07.2022.

Суд критично оцінює акт прийому-передачі №54 від 27.02.2022, який направлений уже у процесі розгляду справи, однак, зазначає, що відсутність підписаного між сторонами акту прийому-передачі не спростовує факту поставки відповідачем товару позивачу у відповідності до погодженого сторонами у додатковій угоді №3 порядку, а також переходу права власності і ризиків від відповідача до позивача.

При цьому, посилання відповідача на те, що відсутність зареєстрованих податкових накладних та акцизних накладних на користь ТОВ "ЛЮКС КРАЇНА" від ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" по договору поставки з 22.02.2022 року свідчить про відсутність поставки на суму попередньої оплати, суд вважає необґрунтованими, оскільки вище встановленими судом обставинами підтверджується факт поставки відповідачем товару позивачу за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 та додатковою угодою №3.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що право власності на товар (паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3- Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон (загальним об`ємом 728 832 літрів) та загальною вартістю - 22 860 096,94 з ПДВ, і ризики його випадкової втрати (псування) перейшли від відповідача до позивача - 27.02.2022, а відповідач вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки товару позивачу за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 та додатковою угодою №3 належним чином.

Виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

З урахуванням вище встановлених судом обставин, оскільки відповідачем не порушено взятих на себе зобов`язань за договором поставки щодо поставки товару (паливо дизельне Євро, міжсезонне, сорт Е, екологічного класу К5 марки ДТ-Е-К5, ГОСТ 32511-2013 (відповідає вимогам ДСТУ 7688:2015 (для ДП-3- Євро5-В0) загальною вагою 609,201 тон (загальним об`ємом 728 832 літрів) та загальною вартістю - 22 860 096,94 з ПДВ) на виконання умов додаткової угоди №3 до договору, підстави для стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 22 303 048,00 грн відсутні.

Судом також встановлено, що у відповідності до п.3 додаткової угоди №3 від 04.02.2022 до договору поставки, відповідач організовує доставку товару до станції призначення як експедитор.

Згідно із наданого позивачем до позовної заяви генеральний договору надання транспортно-експедиційних послуг від 26.11.2021 року №11.21-236РН/ТЕО, укладеного між позивачем та відповідачем, експедитор (відповідач) зобов`язується за винагороду і за рахунок клієнта (позивача), надавати останньому транспортно-експедиційні послуги щодо організації перевезень залізничним транспортом небезпечних вантажів позивача у міжнародному та у внутрішньому сполученні, а також повернення порожніх, в тому числі, приватних або орендованих /залізничних вагонів-цистерн, в обсягах, за напрямками та за маршрутами згідно заявок позивача.

Для цілей цього договору вантажем позивача вважаються виключно - нафтопродукти та скраплений вуглеводневий газ, які придбані позивачем у ТОВ "МАДДОКС УКРАЇНА" відповідно до договору поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 року.

У відповідності до пп. 1.2.3 п. 1.2 ст. 1 генерального договору надання транспортно-експедиційних послуг від 26.11.2021 року №11.21-236РН/ТЕО, відповідач може надавати такі транспортно-експедиційні послуги, зокрема: відповідач виступає вантажоодержувачем вантажів позивача, вантажовідправником порожніх, в тому числі приватних/орендованих залізничних вагонів-цистерн, та платником ТехПД по Укрзалізниці, здійснює організацію перевезення, охорону та страхування вантажів під час їх перевезення, страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів, подачу/збирання рухомого складу, одержання вантажу на станції призначення та передачу вантажу позивачу або третім особам за його вказівкою.

З огляду на встановлені вище обставини, враховуючи положення FCA Інкотермс-2010, з дати поставки, а саме 27.02.2022, зобов`язання відповідача щодо поставки товару позивачу за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 у спірній сумі вважаються виконаними, а відтак з цього моменту правовідносини між відповідачем та позивачем щодо доставки товару до станції призначення регулюються генеральним договором надання транспортно-експедиційних послуг від 26.11.2021 року №11.21-236РН/ТЕО.

Суд зазначає, що може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (14-499цс19).

З урахуванням встановлених вище обставин, оскільки зобов`язання відповідача щодо поставки товару позивачу за договором поставки №11.21-236РН від 26.11.2021 у спірній сумі є виконаними та виникають зобов`язання щодо доставки товару, на підставі генерального договору надання транспортно-експедиційних послуг від 26.11,2021 року№11.21-236РН/ТЕО, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати не відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення, а відтак позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС КРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДДОКС УКРАЇНА" про стягнення 22303048,24 грн.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.10.2022.

Суддя С. О. Турчин