ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022 Справа № 914/3679/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Івано Франківськцемент», с. Ямниця, Тисменицького району Івано Франківської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікнабуд», м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області,

про: стягнення заборгованості в розмірі 387 750,00 грн

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства «Івано Франківськцемент», с. Ямниця, Тисменицького району Івано Франківської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікнабуд», м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області про стягнення заборгованості в розмірі 387 750,00 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.02.2022. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 23.06.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/3679/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.08.2022. В подальшому розгляд справи відкладено на 25.08.2022 та на 22.09.2022.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Через відділ документообігу суду, 11.03.2022 за вх. №5915/22 позивачем подано клопотання про розгляд справи за наявними у справі матеріалами без присутності представника позивача. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором продажу продукції щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару.

В жодне судове засідання представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив. На адресу суду, 04.08.2022 за вх. №16471/22 від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи платіжних доручень на погашення заборгованості на суму 40000 грн, в якій він просить закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

В судовому засіданні 22.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено Договір № 327110-19 ВН від 16.10.2019 про продаж продукції.

Відповідно до п. п.1.1., 1.2. Договору Продавець зобов`язувався виготовляти та систематично передавати у власність Покупцю будівельні матеріали (товар), а покупець зобов`язувався прийняти товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору. Предметом постачання є наступний Товар- цемент в асортименті.

На виконання умов зазначеного Договору позивач відвантажив відповідачу портландцемент, загальна вартість відвантаженого товару становить 4 277 880 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 79643 від 05.11.19 ; № 80018 від 06.11.19; № 80374 від 08.11.19; № 80913 від 12.11.19; № 81522 від 14.11.19; № 82163 від 18.11.19; № 82942 від 20.11.19; № 83104 від 21.11.19; № 83800 від 26.11.19; № 84425 від 28.11.19; № 84763 від 29.11.19; № 84984 від 30.11.19; № 85346 від 03.12.19; № 85728 від 06.12.19; № 86013 від 07.12.19; № 86076 від 09.12.19; № 86395 від 10.12.19; № 697 від 13.01.20; № 4417 від 05.02.20; №4418 від 05.02.20; № 4536 від 06.02.20; № 4750 від 07.02.20; № 4751 від 07.02.20; № 4937 від08.02.20; № 9019 від 26.02.20; № 9020 від 26.02.20; № 9522 від 27.02.20; № 10053 від 28.02.20; № 10054 від 28.02.20; № 10850 від 02.03.20; № 11010 від 03.03.20; № 11239 від 03.03.20; № 11744 від 05.03.20; № 11814 від 05.03.20; № 11938 від 06.03.20; № 11945 від 06.03.20; № 12153 від 06.03.20; № 12279 від 07.03.20; № 12280 від 07.03.20; № 12903 від 11.03.20; № 12913 від 11.03.20; № 13275 від 12.03.20; № 13337 від 12.03.20; № 13552 від 13.03.20; № 13774 від 13.03.20; № 14190 від 16.03.20; № 14593 від 17.03.20; № 14784 від 18.03.20; № 14908 від 18.03.20; № 15104 від 19.03.20; № 16119 від 25.03.20; № 18619 від 06.04.20; № 41790 від 19.06.20; № 43787 від 25.06.20; № 72191 від 09.09.20; № 76087 від 19.09.20; № 78597 від 26.09.20; № 78598 від 26.09.20; № 79553 від 30.09.20; № 80081 від 01.10.20; № 80673 від 03.10.20; № 82049 від 08.10.20; № 83554 від 13.10.20; № 90248 від 03.11.20; № 90570 від 04.11.20; № 102176 від 23.12.20; № 4941 від 17.02.21; № 12903 від 25.03.21; № 15650 від 01.04.21.

Ціни на товар встановлюються продавцем шляхом видачі покупцю рахунків на оплату (п.3.1. Договору), зокрема рахунків: рахунок на оплату № 33404 від 01.11.2019, рахунок на оплату № 34303 від 14.11.2019, рахунок на оплату № 35490 від 29.11.2019, рахунок на оплату № 285 від 13.01.2020, рахунок на оплату № 1816 від 05.02.2020, рахунок на оплату № 1950 від 06.02.2020, рахунок на оплату № 4557 від 02.03.2020, рахунок на оплату № 4919 від 05.03.2020, рахунок на оплату № 7971 від 06.04.2020, рахунок на оплату № 18733 від 19.06.2020, рахунок на оплату № 31923 від 09.09.2020, рахунок на оплату № 35191 від 01.10.2020, рахунок на оплату № 39372 від 02.11.2020, рахунок на оплату № 43954 від 22.12.2020, рахунок на оплату № 2023 від 17.02.2021, рахунок на оплату № 5716 від 24.03.2021.

Відповідно до п. 2.1. Договору, асортимент кількість та термін відвантаження кожної окремої партії товару визначає покупець разом з продавцем шляхом подання і прийняття до виконання письмових заявок (при відвантаженні залізницею) чи виданні довіреності (при поставці на умовах само вивозу).

Доставка товару здійснювалася самовивозом на підставі заявок та довіреностей.

Факт передачі товару перевізнику підтверджується довіреностями: Довіреність № 85від 05.11.19, Довіреність № 91 від 29.11.19, Довіреність № 2 від 13.01.20, Довіреність № 6 від 05.02.20, Довіреність № 8 від 06.02.20, Довіреність № 12 від 02.03.20, Довіреність № 13 від 05.03.20, Довіреність № 16 від 06.04.20, Довіреність № 43 від 09.09.20, Довіреність № 45від 01.10.20, Довіреність № 52 від 02.11.20, Довіреність № 89 від 14.11.20, Довіреність № 65 від 22.12.20, Довіреність № 7 від 17.02.21, Довіреність № 18 від 24.03.21.

Відвантажений товар був оплачений відповідачем частково. Загальна сума часткової оплати склала 3 890 130,00 грн.

Сума боргу Відповідача перед Позивачем становить 387750,00 грн. На підтвердження суми боргу між ТОВ «Вікнабуд» та ПрАТ «Івано-Франківськцемент» підписано акт звірки розрахунків на суму боргу (т. 2 а.с. 125).

На адресу відповідача надіслана претензія-вимога про погашення боргу.

Вказана претензія залишилась відповідачем без реагування, що і стало причиною зверненням з даним позовом до суду з матеріально правовою вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікнабуд» заборгованості в розмірі 387750,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується позивачем, відповідачем було частково погашено заборгованість, що підтверджується платіжними дорученнями №4048 від 28.03.2022, №4106 від 12.04.2022, №4177 від 29.04.2022 в сумі 40 000,00 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про продаж продукції.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відтак, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар, що підтверджується видатковими накладними. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений позивачем товар.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором на момент відкриття провадження у справі становила 387750, 00 грн, підтверджується підписним актом звірки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Беручи до уваги наведене, в частині стягнення основного боргу в розмірі 40 000,00 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару у повному розмірі, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати останнього (беручи до уваги часткову оплату після відкриття провадження у справі) підлягають до задоволення частково.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 5216,01 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКНАБУД» (81053, Львівська обл., Яворівськийр-н, м. Новояворівськ, вул. Привокзальна, будинок 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» (77422, с. Ямниця, Тисменицького району, Івано-Франківської області, ) 347750,00 грн заборгованості та 5216,01 грн судового збору.

3. В частині стягнення основного боргу в розмірі 40000,00 грн провадження у справі №914/3679/21 закрити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.09.2022.

Суддя Березяк Н.Є.