ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Черкаси Справа № 925/646/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

про стягнення солідарно 2254491,11 грн

Секретар судового засідання Клочков А.І.

Представники учасників справи:

Позивач Грушевий Ю.В., адвокат;

Відповідачі не з`явилися.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 40860735 адреса місцезнаходження: 20600, Черкаська область, м. Шпола, вул. Таранця, 20) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" (ідентифікаційний код 36775026, адреса місцезнаходження: 20813, Черкаська область, Кам`янський район, с. Косарі, вул. Кірова, 31), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення солідарно 2254491,11 грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач стверджував, що на виконання укладеного між сторонами договору відповідач ТОВ "ВУДВІНДОР" отримав для поповнення обігових коштів кредит у розмірі 1600000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом строком на 36 календарних місяців з 20.06.2019 по 19.06.2022. Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконав, внаслідок чого станом на 05.07.2022 розмір заборгованості відповідача становить 2254491,11 грн. В забезпечення виконання зобов`язання ТОВ "ВУДВІНДОР" позивач уклав договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_1

11.07.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 26.07.2022 о 10 год. 00 хв.

Ухвалу суду від 11.07.2022 про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи в установленому порядку, зокрема позивачу - рекомендованим листом; відповідачам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресами місцезнаходження та проживання, які 12.07.2022 вручено відповідачам, що підтверджується Повідомленнями про вручення рекомендованих повідомлень (а. с. 92-94).

13.07.2022 суд з метою забезпечення прав відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 бути поінформованими про розгляд справи №925/646/22 за їх участю оприлюднив інформацію про їх виклик на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади у мережі Інтернет (а. с. 45).

25.07.2022 відповідачі подали до суду: 1) заяву (а.с. 46) про перенесення підготовчого засідання на інший день і час у зв`язку з неотриманням від позивача відповіді на відзив; 2) відзив на позов(в порядку статті 165 ГПК України) (а.с. 50-53), у якому просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позову у відзиві відповідачі зазначили, що дійсно відповідач ТОВ "ВУДВІНДОР" отримав від позивача фінансовий кредиту розмірі 1600000,00 грн для поповнення обігових коштів підприємства. Для забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "ВУДВІНДОР" по кредитному договору оформлено договори поруки на відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є співзасновниками ТОВ «Вудвіндор». Підприємство засноване з інвестиціями громадянки Республіки Польща ОСОБА_3 , (м.Вроцлав), в статутному фонді кошти якої становлять 51% та яка також є кінцевим бенефіціарним власником, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідачі вважали, що Ужендовська Віолетта Єва (м.Вроцлав, Польща) повинна була бути залучена до участі у справі, так як рішення господарського суду може вплинути на її права та обов`язки. ТОВ "ВУДВІНДОР" при вирішенні питання про взяття фінансового кредиту сподівався на стабільні умови ведення виробництва та отримання доходів, на стабільність роботи підприємства, на якому працюють поручителі- відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З початку отримання кредиту, починаючи з червня 2019 року, ТОВ "ВУДВІНДОР" регулярно сплачував нарахування по процентах, аж до липня 2022 року. За цей період у зв`язку із скрутним становищем, пов`язаним із закупівлею сировини (лісоматеріалів твердих порід) та значним її подорожчанням сплачувалися лише відсотки (32%), та всього сплачено 1557041,04 грн, що підтверджується особовою карткою контрагента. Погашення основної суми кредиту не відбувалося із-за фінансових труднощів підприємства. Умислу на ухилення від сплати основної суми кредиту ТОВ "ВУДВІНДОР" не мав, а має намір в період дії договору винайти можливість погасити борг. При погашенні коштів по кредиту всі суми зараховувалися позивачем як проценти. З лютого 2022 року у зв`язку з військовим станом та скрутним фінансовим становищем підприємства здійснення платежів за кредитним договором ускладнилось, так як підприємство фактично не працювало. Враховуючи, що з часу отримання кредиту ТОВ "ВУДВІНДОР" позивачу було сплачено 1557041,04 грн, посилання позивача про ухиляння від сплати за отримані кредитні кошти у розмірі 1600000,00 грн та вимога про дострокове повернення кредиту з нарахуваннями у розмірі 2254491,11 грн є безпідставними та необґрунтованими. Відповідачі вважають, що дострокове повернення кредитних коштів є безпідставним, а в умовах воєнного стану неможливим. Позичальником будуть вжиті всі необхідні заходи у відновленні графіка погашення кредиту та процентів по ньому в період строку дії договору. Згідно з п.7.1 договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до дати повернення позичальником у повному обсязі суми кредиту та плати за користування кредитом, однак у будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Аналогічний припис міститься у п.12.4 договору.

У підготовче судове засідання 26.07.2022 з`явився представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явилися.

26.07.2022 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 09.08.2022.

Ухвалою від 26.07.2022 суд повідомив учасників справи про відкладення підготовчого судового засідання на 09.08.2022 на 09 год. 30 хв.

Ухвалу суду від 26.07.2022 про відкладення підготовчого судового засідання надіслано учасникам справи в установленому порядку, зокрема позивачу - рекомендованим листом; відповідачам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресами місцезнаходження та проживання, які 28.07.2022 вручені відповідачам, що підтверджується Повідомленнями про вручення рекомендованих повідомлень (а. с.66-68).

03.08.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а. с. 69-71), у якій зазначив, що під час воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник не несе відповідальності у разі прострочення платежів за кредитом. Фінансовій установі заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню) або інші платежі, які за своєю суттю є платою за прострочення платежів, а всі такі платежі, нараховані з 24 лютого 2022 р., підлягають списанню. Це правило застосовується до усіх кредитів як споживчих, так і підприємницьких. ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» відповідно до вимог Закону, не здійснювало нарахування штрафів та пені, тобто, під час воєнного стану, обов`язок повертати кредит та проценти за кредит залишається. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. Відповідно до п.п. 6.1.3 Позичальник зобов`язується вчасно здійснювати платежі, спрямовані на погашення кредиту й процентів за користування ним, відповідно до Графіка платежів. Відповідачами зазначено те, що ТОВ «ВУДВІНДОР», фактично не працювало, що спричинено скрутним фінансовим становищем через введення воєнного стану. Однак, жодних документів на підтвердження даних фактів до суду та позивачу не надано. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 6.4.5 Договору Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування Кредитом у випадку затримання сплати Позичальником частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Розрахунок заборгованості, який є додатком до позовної заяви містить відомості щодо сплат, які надходили від ТОВ «ВУДВІНДОР» за період з дня укладення договору, а саме від 20 червня 2019 року. Відповідно до даного розрахунку, відповідач не здійснює платежі в сумах, які визначені Графіком здійснення платежів, а тим самим порушує умови Договору, що є підставою для вимоги Позичальника на дострокове повернення кредитних коштів. Позивач зазначає, що відхилення здійснення платежів від Графіку, розпочалось ще до 24.02.2022, тобто до введення на території України воєнного стану. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості, а також претензіями - вимогами, що були особисто отримані відповідачами у справі 18.05.2022. Стосовно залучення у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, позивач зазначив, що відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Відповідач не надав докази наявності відповідальності учасників товариства за зобов`язаннями позичальника та не вказав, яким саме нормативно-правовим актом чи установчим документом передбачено таку відповідальність. Крім того, відсутні докази внесення ОСОБА_3 відповідної суми внесків до статутного капіталу товариства в розмірі, який передбачено статутом відповідача. Отже, розгляд даної справи не може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_3 , яка є кінцевим бенефіціарним власником, а отже, підстави для залучення її у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - відсутні. Крім того, ОСОБА_3 проживає в м. Вроцлав, Польща, залучення її до участі у справі призведе до затягування розгляду справи, чого ймовірно намагаються вжити відповідачі. Тому, на підставі вищевикладеного, у залученні ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позивач просить відмовити.

08.08.2022 відповідачі подали до суду заяву (а. с. 79) про перенесення підготовчого засідання на інший день і час у зв`язку з отриманням 05.08.2022 відповіді позивача на відзив на позовну заяву та підготовкою відповідачами заперечення на дану відповідь, у наданий судом строк п`ять днів з дня отримання відповіді, тобто до 10.08.2022.

У підготовче судове засідання 09.08.2022 з`явився представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явилися.

09.08.2022 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 06.09.2022 о 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 09.08.2022 суд повідомив учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.09.2022 о 11 год. 00 хв.

Ухвалу суду від 09.08.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи в установленому порядку, зокрема позивачу електронною поштою; відповідачам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресами місцезнаходження та проживання, які 11.08.2022 вручені відповідачам, що підтверджується Повідомленнями про вручення рекомендованих повідомлень (а. с.107, 110-111).

10.08.2022 відповідачі подали до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 87-89), у якому заперечили повністю щодо вимоги про відшкодування коштів на надання професійної правничої допомоги у розмірі 312000 грн, оскільки така вимога виходить за межі розумного розміру. У запереченні на відзив відповідачі просили: 1) залучити до участі у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 (м. Вроцлав, Польща), оскільки рішення суду може впливати на її права та обов`язки; 2) відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

У судове засідання 06.09.2022 з`явився представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. Відповідачі у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Грушевий Ю,В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідачів про залучення третьої особи, вважав клопотання необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні.

06.09.2022 суд ухвалою залишив клопотання відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про залучення третьої особи без розгляду (а.с. 102-103).

06.09.2022 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 13.09.2022 до 09 год. 00 хв.

06.09.2022 суд ухвалою повідомив учасників справи про перерву у судовому засіданні до 13.09.2022 до 09 год. 00 хв.

Ухвалу суду від 06.09.2022 про перерву у судовому засіданні надіслано учасникам справи в установленому порядку, зокрема позивачу електронною поштою; відповідачам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресами місцезнаходження та проживання, які 08.09.2022 вручені відповідачам, що підтверджується трекінгами відстеження із сайту АТ «Укрпошта» (а. с.114-116).

13.09.2022 суд оголосив відкритим судове засідання з розгляду справи по суті та розпочав розгляд справи по суті.

У судове засідання 13.09.2022 з`явився представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про причини неявки суд не повідомили.

Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (п. 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Явка учасників судового провадження в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

Отже, суд ухвалив розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу покласти на відповідачів.

13.09.2022 суд завершив розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 13.09.2022 керуючись частиною 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини судового рішення у справі №925/646/22.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

1. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Предметом позову є майнова вимога позивача до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 2254491,11 грн, у тому числі 1600000 грн боргу за кредитом за договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО, 654491,11 грн заборгованості за відсотками.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує укладення між позивачем та відповідачами договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО та договорів поруки; виконання договору та надання відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" кредиту; неналежне виконання умов договору про надання фінансового кредиту відповідачем; порушення строку повернення кредиту, встановленого графіком платежів у додатку №2 до договору та договорів поруки від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО П/1; несплати заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 2254491,11 грн за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та заборгованості за відсотками.

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин позики на підставі договору кредиту; виконання позивачем зобов`язання та надання кредиту; невиконання відповідачами своїх обов`язків у зобов`язанні; розмір невиконаної частини зобов`язання (розмір заборгованості) відповідачів; порушення суб`єктивного права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

2. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування позивач подав письмові докази, дослідивши які суд встановив:

20.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (кредитодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" (позичальник) уклали договір про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) №15-Ч/ЮО (а. с. 10-12).

Відповідно до п. 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 1600000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, цільового характеру використання, оплатності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі а також виконати в повному обсязі інші зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором. Періодичність та розміри зменшення ліміту кредитної лінії за цим договором встановлені в додатку №1 до цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 2.1 договору плата за користування кредитом за цим договором становить 32% процентів річних від загальної суми виданого кредиту (виданих траншів) за цим договором.

Плата за користування кредитом є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії цього договору (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1 договору кредит надається строком на 36 календарних (місяців/днів/років) з 20 червня 2019 року.

Відповідно до п. 4.1 договору у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом, пені, а також інших зобов`язань за цим договором виступає застава відповідно до договору застави № б/н від 20.06.2019, порука відповідно до договору поруки №15-Ч/ЮО П/1 від 20.06.2019, до договору поруки №15-Ч/ЮО П/2 від 20.06.2019,укладеного (застава, порука, гарантія) між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Згідно з п. 4.2 договору порядок та умови виконання зобов`язань, визначених п. 4.1 цього договору визначається договором поруки №15-Ч/ЮО П/1 від 20.06.2019, договором поруки №15-Ч/ЮО П/2 від 20.06.2019 та договором застави № б/н від 20.06.2019 та регулюється нормами чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.1 договору протягом строку, передбаченого п. 3.1. цього договору Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за його користування частинами в розмірах, порядку та в строки, визначені згідно графіка платежів, що є додатком №2 до цього договору та є не від`ємною його частиною.

Згідно із п. 6.1.3. договору позичальник, крім обов`язків, передбачених іншими розділами цього договору, зобов`язаний вчасно здійснювати платежі, спрямовані на погашення кредиту й процентів за користування кредитом відповідно до графіка платежів.

Пунктом 6.4.1 договору сторони передбачили, що Кредитодавець має право вимагати від Позичальника виконання ним умов цього договору.

Вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом або дострокового розірвання цього договору у випадку наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів за користування кредитом на строк, що перевищує 1(одного) місяця (п. 6.4.5.2 договору).

Згідно з п. 7.1 цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін (у разі наявності) та діє до дати повернення позичальником у повному обсязі суми кредиту та плати за користування кредитом, однак у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 12.4 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором.

20.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (кредитодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" (позичальник) уклали додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) №15-Ч/ЮО Графік зменшення ліміту відновлювальної кредитної лінії (а. с. 13), у якому визначили період ліміту кредитної лінії з 20.06.2019 по 19.06.2022:

з 20.06.2019 по 19.01.2,00 грн;

з 20.01.2022 по 19.02.2,00 грн;

з 20.02.2022 по 19.03.2,00 грн;

з 20.03.2022 по 19.04.2022 790000, 00 грн;

з 20.04.2022 по 19.05.2022 520000,00 грн;

з 20.05.2022 по 19.06.2022 250000,00 грн

20.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (кредитодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" (позичальник) уклали додаток №2 до договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) №15-Ч/ЮО Графік платежів за договором про надання фінансового кредиту (а. с. 13 на звороті та 14), у якому домовилися про повернення кредиту у визначених розмірах та строках.

20.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (кредитодавець) та

- громадянин України ОСОБА_2 (поручитель) уклали договір поруки №15-Ч/ЮО П/1 (а.с. 15-16);

- громадянин України ОСОБА_1 (поручитель) уклали договір поруки №15-Ч/ЮО П/2 (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 1.1 договорів поруки у відповідності до цього договору Поручитель поручається перед кредитодавцем за виконання ТОВ "ВУДВІНДОР" зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №15-Ч/ЮО у формі відновлювальної кредитної лінії від 20.06.2019, укладеним між кредитодавцем та позичальником (далі- основний договір), зокрема, зобов`язань щодо:

- повернення позичальником основної суми кредиту 1600000,00 грн та відсотків 1428295,83 грн згідно Графіка платежів, що є додатком №2 до основного договору;

- сплати позичальником процентів за користування кредитом у розмірі згідно Графіку платежів, що є додатком №2 до основного договору.

Згідно з п. 2.1 договорів поруки право кредитодавця вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1 даного договору, виникає у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених Графіком платежів, що є додатком №2 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитодавця згідно основного договору, а також у разі невиконання позичальником зобов`язань по сплаті неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за основним договором.

Пунктами 2.2 договорів поруки сторони передбачили, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (п. 2.3 договору поруки).

Відповідно до платіжного доручення від 20.06.2019 №2950 (а. с 27) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" кошти у розмірі 1600000,00 грн з призначенням платежу: "зарахування кредиту ТОВ "ВУДВІНДОР" на поповнення обігових коштів згідно договору №15-Ч/ЮО від 20.06.2019 без ПДВ".

16.07.2021 позивач вручив відповідачам: ТОВ "ВУДВІНДОР" претензію від 14.07.2021 за вих. 3494 з вимогою оплати суми боргу по кредиту та проценти за користування кредитом (а. с.28); Мельниченку М.М. як поручителю претензію від 14.07.2021 за вих. 3495 з вимогою оплати суми боргу по кредиту та проценти за користування кредитом, наданому ТОВ "ВУДВІНДОР" (а. с. 29); ОСОБА_1 як поручителю претензію від 14.07.2021 за вих. 3496 з вимогою оплати суми боргу по кредиту та проценти за користування кредитом, наданому ТОВ "ВУДВІНДОР" (а. с. 30).

Відповідно до особової картки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (а.с. 31-32), заборгованість ТОВ "ВУДВІНДОР" складає 2254491,11 грн, у тому числі 1600000 грн боргу за кредитом за договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО, 654491,11 грн заборгованості за відсотками.

До відповіді на відзив на позовну заяву позивач подав на спростування доказів відповідачів, викладених у відзиві, письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

18.05.2022 позивач вручив відповідачам претензії - вимоги від 18.05.2022 №128, №129, №127 по кредитному договору по кредитному договору №15-Ч/ЮО про надання фінансового кредиту для юридичних осіб від 20.06.2019 ОСОБА_2 (а.с. 72), ОСОБА_1 (а.с.73), ТОВ "ВУДВІНДОР" (а.с. 74).

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

На підставі поданих позивачем доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Тому подані позивачем докази суд визнає належними.

На підтвердження обставин, яким позивач обґрунтовує підстави позову, позивач подав письмові докази. Суд не встановив, що докази подані позивачем отримані з порушенням закону. Тому подані позивачем докази суд визнає допустимими.

Подані позивачем докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Тому суд визнає докази, подані позивачем, достовірними.

Відповідачі, на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, доказів не подали.

3. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає встановленими обставини:

- виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин на підставі укладеного договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб та договорів поруки;

- сума наданого кредиту становить 1600000 грн;

- строк користування кредитом 36 місяців з 20.06.2019 по 19.06.2022;

- розмір плати за користування кредитом 32% річних;

- графік платежів сторони погодили у додатку №2 до договору кредиту, у якому домовилися про повернення кредиту у визначених розмірах та строках;

- розмір заборгованості відповідача ТОВ "ВУДВІНДОР" за договором кредиту складає 2254491,11 грн, у тому числі 1600000 грн боргу за кредитом, 654491,11 грн заборгованості за відсотками.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

У даній справі, враховуючи наявність чітких та переконливих доказів, а також вірогідність поданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі господарського договору та неналежне виконання відповідачами свого обов`язку у зобов`язанні.

Відповідачами не подано суду доказів на спростування обставин, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. З огляду на вказане суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Висновки про застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, неодноразово наведені у постановах Верховного Суду.

На підставі встановлених обставин у справі суд дійшов висновку про виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі кредитного договору. Виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечені порукою співвідповідачів.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит на умовах, встановлених у кредитному договорі.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом укладеного між сторонами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно здійснювати платежі, спрямовані на погашення кредиту й процентів за користування ним, відповідно до Графіка платежів.

Строк користування кредитом закінчився. Відповідач не повернув кредит позивачу та не сплатив процентів за користування кредитом у розмірі та строк, встановлений кредитним договором.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручителі вимоги кредитодавця про виконання зобов`язання позичальника не виконали.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Невиконання відповідачами своїх обов`язків у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є примусове виконання обов`язку в натурі.

На підставі встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем ТОВ "ВУДВІНДОР" кредитного зобов`язання внаслідок його неналежного виконання, зокрема неповної та несвоєчасної оплати коштів на погашення заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Співвідповідачі (поручителі) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги позивача про виконання зобов`язання не виконали. Отже, вимогу позивача про стягнення солідарно з відповідачів ТОВ "ВУДВІНДОР", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 1600000,00 грн боргу за кредитом за договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО та 654491,11 грн заборгованості за відсотками суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Аргументи відповідача:

Твердження відповідачів про те, що вимога позивача про дострокове повернення кредиту з нарахуваннями у розмірі 2254491,11 грн є безпідставною та необґрунтованою, суд відхиляє як необґрунтовану.

Викладені відповідачами у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву аргументи не підтверджують та не спростовують обставини, які входять в предмет доказування.

Твердження відповідачів про неможливість виконання зобов`язання не є підставою звільнення від виконання зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України).

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши зміст договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО 1 від 20.06.2019, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини позики (кредиту).

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно із статею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь якого з них окремо.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Мотивом застосування цієї норми права є правомірна вимога позивача вимагати виконання зобов`язання солідарно з боржника та поручителів у зобов`язанні.

6. Підвідомчість спору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

У даній справі юридична особа звернулася з позовом до юридичної особи та фізичних осіб.

Підставами позову до фізичних осіб є обставини укладення за участю фізичних осіб правочину для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи.

Враховуючи право кредитора вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо, враховуючи, що позов пред`явлений до відповідача ТОВ "ВУДВІНДОР" (боржника у зобов`язанні) та фізичних осіб відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (поручителів боржника у зобов`язанні), а спір пов`язаний із здійсненням господарської діяльності при виконанні правочину у господарській діяльності та щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, на підставі пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України спір у справі підвідомчий господарському суду.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, до відшкодування йому за рахунок відповідачів солідарно підлягає судовий збір у розмірі 33817,38 грн.

У позові позивач просив стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 312000,00 грн.

Дослідивши додані позивачем письмові докази суд на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката суд установив:

- позивач ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" та Адвокатське бюро "Грушевий Ю.В." уклали договір №1 від 04.01.2022 про надання правової допомоги (а. с. 34-36), згідно з умова якого адвокат Грушевий Ю.В. прийняв на себе обов`язки вчинити дії щодо надання консультацій, складання претензій, позовної заяви та представництва інтересів клієнта ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" з питань захисту інтересів в суді щодо стягнення кредитних коштів з ТОВ "ВУДВІНДОР" ;

- сторони склали Акт виконаних робіт від 27.06.2022 відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 04.01.2022 (а. с. 38), згідно якого Адвокат щодо захисту порушеного права стосовно неповернення кредитних коштів ТОВ "ВУДВІНДОР" надав клієнту ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" за період з 01.04.2022 по 27.06.2022 наступні послуги, передбачені договором: 40 годин для надання консультації та ознайомлення з матеріалами кредитної справи; 9 годин для підготовки претензій боржнику та поручителю; 8 годин для виїзду за місцем знаходженням позичальника ТОВ "ВУДВІНДОР" та проведення зустрічі з керівником підприємства, поручителями; 32 години на з`ясування інформації відносно боржників з відкритих державних реєстрів; 16 годин для підготовки позовних матеріалів та передачі їх до суду; 5 годин для прийняття участі у судових засіданнях (прогнозовано). Вартість наданих послуг складає 312000,00 грн без ПДВ;

- на підставі платіжного доручення від 27.06.2022 №9380 позивача сплатив Адвокатському бюро "Грушевий Ю.В." 312000,00 грн (а. с. 37), з призначенням платежу: "оплата за юридичні, інформаційно-консультативні послуги за червень 2022 р. згідно рах.№31/05-1 від 24.06.2022 без ПДВ";

- адвокат склав довідку від 05.07.2022 про кількість витрачених годин роботи адвоката згідно договору від 04.01.2022 (а. с. 39).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Представник позивача у справі адвокат Грушевий Ю.В. є керівником Адвокатського бюро «Грушевий Ю.В.» та здійснює адвокатську діяльність у організаційній формі адвокатського бюро.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статей 16, 58 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На виконання вимог статей 124 та 129 Господарського процесуального кодексу України позивач у позовній заяві вказав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу, які поніс або очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 312000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, відповідач подав договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, детальний опис наданих послуг. Розмір витрат позивача на правову допомогу адвоката становить 312000 грн.

Витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, що підлягають сплаті в порядку компенсації позивач не заявив.

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Сторони у акті виконаних робіт та довідці про кількість витрачених годин роботи адвоката згідно договору від 04.01.2022 сторони погодили вартість наданих послуг складає 312000,00 грн без ПДВ.

Заперечуючи проти розміру витрат позивача на правову допомогу відповідачі у відзиві на позовну заяву вказали, що окрім дострокового повернення кредитних коштів, позивач просить стягнути на його користь витрати на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 312000,00 грн. Така сума витрат на послуги адвоката нічим не підтверджена, так як в матеріалах позову відсутній її розрахунок , а акт приймання виконаних робіт (послуг) замовником послуг (позивачем) не підписаний, а відтак не є дійсним. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та на падання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його оплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Отже, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18. Не подання стороною, на користь якої може бути ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правової допомоги), відсутність акта виконаних робіт (акт не підписаний представником позивача) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правову допомогу. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17: «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін». Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідачі при розгляді справи просять суд врахувати зазначені вище обставини, а також форс-мажорні обставини, пов`язані з введенням воєнного стану та військовою агресією РФ проти України. Відповідачі зазначають, що позивачем не доведені обставини ухилення ТОВ "ВУДВІНДОР" від сплати кредиту та відсотків по ньому, а також правові підстави дострокового повернення кредитних коштів. Також є недоведеними обставини витрат на правову допомогу в розмірі 312000,00 грн.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

1) Складність справи. Предметом позову у справі є майнова вимога позивача до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує виконання договору та несвоєчасну сплату відповідачем 1 боргу по кредиту та процентам за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 2254491,11 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем подано та досліджено судом письмові докази, а саме: договір про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (для юридичних осіб) від 20.06.2019 №15-Ч/ЮО.

За предметом позову ця справа є справою у спорі, що виник при укладанні і виконанні правочину у господарській діяльності та, на переконання суду, не є складною. Висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах неодноразово формував Верховний Суд. Надання правової допомоги у формі консультацій, аналізу документів та підготовки заяв по суті спору чи інших процесуальних документів не вимагає від кваліфікованого адвоката, який надає правову допомогу у даній категорії справ, значних витрат часу.

2) Виконанні адвокатом роботи (надані послуги). Представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. відповідно акту виконаних робіт надав клієнту ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" за період з 01.04.2022 по 27.06.2022 наступні послуги, передбачені договором: 40 годин для надання консультації та ознайомлення з матеріалами кредитної справи; 9 годин для підготовки претензій боржнику та поручителю; 8 годин для виїзду за місцем знаходженням позичальника ТОВ "ВУДВІНДОР" та проведення зустрічі з керівником підприємства, поручителями; 32 години на з`ясування інформації відносно боржників з відкритих державних реєстрів; 16 годин для підготовки позовних матеріалів та передачі їх до суду; 5 годин для прийняття участі у судових засіданнях (прогнозовано); 03.08.2022 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву; 26.07.2022, 09.08.2022, 06.09.2022 та 13.09.2022 взяв участь у судових засіданнях.

3) Складення позовної заяви, враховуючи предмет та підстави позову, обсяг письмових доказів не вимагає глибокого аналізу норм матеріального права, правових висновків Верховного Суду та значних витрат часу для кваліфікованого адвоката.

4) Час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг, наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За період з 26.07.2022 по 13.09.2022 у справі №925/646/22 призначено та проведено чотири судових засідань, у яких взяв участь адвокат Грушевий Ю.В. як представник позивача. Загальна тривалість судових засідань у яких взяв участь адвокат Грушевого Ю.В. - 1 година 9 хвилин (26.07.2022 тривалістю 29 хв; 09.08.2022 тривалістю 35 хв; 06.09.2022 тривалістю 21 хв.; 13.09.2022 тривалістю 33 хв.). Вартість часу на надання інших видів правової допомоги, зокрема 40 годин для надання консультації та ознайомлення з матеріалами кредитної справи; 9 годин для підготовки претензій боржнику та поручителю; 8 годин для виїзду за місцем знаходженням позичальника ТОВ "ВУДВІНДОР" та проведення зустрічі з керівником підприємства, поручителями; 32 години на з`ясування інформації відносно боржників з відкритих державних реєстрів; 16 годин для підготовки позовних матеріалів та передачі їх до суду, є неспівмірною з розміром витрат на правову допомогу.

5) Ціна позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір позовних вимог позивача становив 2254491,11 грн. Розмір витрат адвоката у співвідношенні до ціни позову становить 14%.

При визначенні співмірності витрат на правову допомогу суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України від 26.02.2015); Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; (East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014); Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Лавентс проти Латвії від 28.11.2002).

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України Суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, за змістом частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Заяви про зменшення розміру витрат позивача на професійну правову допомогу адвоката відповідачі не подали.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд оцінює поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд враховує, що ця справа є справою у спорі, що виник при укладанні і виконанні правочину у господарській діяльності та, на переконання суду, не є складною для адвоката Грушевого Ю.В. У спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту надання кредиту, порядку визначення розміру заборгованості - судова практика у цій категорії справ є сталою.

Спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Спірні правовідносини не потребують дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд не присуджує позивачу - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Керуючись частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, не розподіляє такі витрати повністю на відповідачів, не на користь яких ухвалено рішення, а покладає їх частково на позивача, на користь якого ухвалено рішення.

Суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 312000 грн слід розподілити між сторонами та покласти 90 відсотків витрат на позивача, 10 відсотків на відповідачів солідарно.

Враховуючи викладене, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають стягненню солідарно на його користь з відповідачів, становлять 31200 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУДВІНДОР" (ідентифікаційний код 36775026, адреса місцезнаходження: 20813, Черкаська область, Кам`янський район, с. Косарі, вул. Кірова, 31), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 40860735 адреса місцезнаходження: 20600, Черкаська область, м. Шпола, вул. Таранця, 20) 2254491,11грн (два мільйони двісті п`ятдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто одну гривню 11 копійок) боргу, 33817,38 грн (тридцять три тисячі вісімсот сімнадцять гривень 38 копійок) витрат зі сплати судового збору, 31200 грн (тридцять одну тисячу двісті гривень) витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2022.

Суддя А.І. Гладун