РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2022Справа № 910/5272/22

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу

За позовом Фермерського господарства Пилипенка Петра Григоровича

вул. Садова, 4, c. Селевинці, Немирівський р-н, Вінницька обл., 22801

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична група" вул. Віскозна буд.3, м. Київ 94, 02094

про стягнення 215 707,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство Пилипенка Петра Григоровича (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична група" (далі-відповідач) про стягнення 215707,34 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.07.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5272/22 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення №202 отримано відповідачем 11.07.2022.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/5272/22, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

29.07.2021 між ФГ ПИЛИПЕНКА П.Г. (покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна Енергетична група» (постачальник) (Далі - ТОВ «Центральна Енергетична група» або Відповідач) укладено Договір №237 «Постачання нафтопродуктів», за умовами якого: постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передати у власність покупця нафтопродукти: бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо (пункт 1.1 Договору); покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору (пункт 1.2 Договору); кількість, асортимент і ціна товару вказується у накладних (пункт 1.3 Договору).

Загальна сума Договору складає суму всіх підписаних обома сторонами накладних (пункт 1.4 Договору). На основі наданої покупцем заявки, постачальник до кінця робочого дня, наступного за днем надання заявки, оформлює і направляє покупцю рахунок- фактуру. Рахунок-фактура дійсний до сплати протягом 3 (трьох) банківських днів, після його оформлення (пункт 3.4 Договору). Постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару (пункт 3.5 Договору). У випадку поставки товару за Договором на умовах 100% передплати, покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 (три) робочі дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку постачальника, а у випадку порушення покупцем даного строку з будь-яких причин, постачальник має право повернути грошові кошти покупцю, отримані за такий товар, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати порушення зазначеного строку, якщо інше сторонами не обумовлено у відповідній додатковій угоді до цього Договору (пункт 3.6 Договору). У випадку умисного порушення строків поставки товару, постачальник на вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено (пункт 6.4 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків - до їх повного проведення. Якщо жодна із сторін не заявить про розірвання Договору, вважається автоматично пролонгованим на тих самих умовах (пункт 10.1 Договору).

Вказаний примірник договору, в силу віддаленості суб`єктів господарювання між собою та- терміновості в придбанні пального, Відповідачем з адреси електронної пошти був направлений Позивачу на адресу електронної пошти , після чого договір Позивачем роздрукований, підписаний в 2- х примірниках та направлений для підпису постачальнику - ТОВ «Центральна Енергетична група».

29.07.2021 ТОВ «Центральна Енергетична група» було виставлено ФГ ПИЛИПЕНКА П.Г. Рахунок на оплату №156 на суму 179 256,00 гри, як предоплата за поставку товару - «Паливо дизельне Energy-ДП-Л-Євро5-ВО» в кількості 7 000 літрів, тобто вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов Договору, яка засвідчує бажання укласти договір.

02.08.2021 Позивачем проведено оплату вказаного рахунку №156 від 29.07.2021, що підтверджується платіжним дорученням №206 від 02.08.2021 на суму 179 256,00 гри та заключною випискою по рахунку Позивача за 02.08.2021. Таким чином Позивач в межах строку для відповіді також вчинив дію відповідно до вказаних у пропозиції умов Договору, яка засвідчує його бажання укласти договір і ця дія є прийняттям пропозиції.

Разом з тим, попри проведення повної оплати за купівлю товару, Відповідач станом на дату пред`явлення позову свої договірні зобов`язання згідно Договору №237 від 29.07.2021 не виконав, оплачений товар у вигляді «Паливо дизельне Energy-ДП-Л-Євро5-ВО» в кількості 7 000 літрів, згідно Рахунку на оплату №156 на суму 179 256,00 гри, Позивачу не поставив.

19.08.2021 за вихідним №01-31 Позивач звернувся до Відповідача з претензією, в якій просив останнього повернути покупцю кошти в сумі 179 256,00 гри як заборгованість за договором, що утворилася внаслідок не здійсненні продавцем поставки товару.

Не отримавши відповіді на претензію та у зв`язку з не забезпеченням продавцем поставки товару і не поверненням при цьому коштів за оплачений товар, з метою досудового врегулювання спору, 11.01.2022 Позивач повторно звернувся до Відповідача з претензією, в якій знову просив останнього повернути покупцю кошти в сумі 179 256,00 гри, сплачених за паливо дизельне згідно рахунку №156 від 29.07.2021, які були набуті відповідачем без достатніх правових підстав. Дана претензія залишена без розгляду, відповідь Позивачу не надана.

За твердженням Позивача, котре належними та допустимими доказами не спростовано, станом на день звернення Позивача до суду з даним позовом, Відповідачем не повернуто ФГ ПИЛИПЕНКА П.Г. кошти в сумі 179 256,00 грн., товар згідно умов договору не поставлено.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивач здійснив оплату товару на підставі виставленого рахунку №156 від 29.07.2021 загалом на суму 179 256,00 грн. за видатковими накладними, перелік яких наведений у позовній заяві.

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договором та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив поставку оплаченого Товару. У зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 179 256,00 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати поставленого товару на загальну суму 179 256,00 грн. відповідачем не виконано.

Доказів поставки оплаченого товару на загальну суму 179 256,00 грн. матеріали справи не містять. Вказане відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 179 256,00 грн. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 4 758,88 грн. та інфляційних збитків у розмірі 31 692,46 грн.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично вірним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 4 758,88 грн. та інфляційних збитків у розмірі 31 692,46 грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична група" (вул. Віскозна буд.3, м. Київ 94, 02094; ідентифікаційний код 42497911) на користь Фермерського господарства Пилипенка Петра Григоровича (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 179 256,00 грн. - основного боргу, 4758,88 грн. - 3% річних, 31 692,46 грн. - інфляційних збитків та 3235,61 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов