ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28.09.2022 Справа № 914/1544/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,
розглянувши матеріали заяви представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р.
у справі за позовом: ОСОБА_1 , с. Зіньків Хмельницької області
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут, м. Городок Львівської області
про стягнення заборгованості в розмірі 47 979,45 грн.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут про стягнення заборгованості в розмірі 47 979,45 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.07.2022 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.09.2022 р. позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалено стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут на користь позивача: ОСОБА_1 36 960,00 грн. основної заборгованості, 9 345,62 грн. втрат від інфляції, 1 673,83 грн. 3% річних та 2 481,00 грн. понесених втрат на сплату судового збору.

09.09.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява з додатками про стягнення з відповідача понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 у справі № 914/1544/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.09.2022 р. заяву представника позивача: Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р. прийнято та призначено до розгляду на 28.09.2022 р.

28.09.2022 р. представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

28.09.2022 р. представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

23.09.2022 р. представником відповідача подано на адресу суду письмові пояснення за вх. № 19703/22, відповідно до яких відповідач зазначає про те, що дана справа є нескладною, в розумінні ст. 12 ГПК України та не потребує вивчення великої кількості документів і судової практики, а надані адвокатом послуги не відносяться до категорії складних та не пов`язані із застосуванням значного обсягу законодавства. Відтак, вважає, що заявлена до відшкодування позивачем вартість правничої допомоги не є співрозмірною щодо наданих послуг та ціною позову. На підставі наведеного, відповідач просить суд зменшити, заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 28.09.2022 р. не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 221 ГПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.221 ГПК України, у випадку визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р., дослідивши подані суду документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві від 08.07.2022 р. (за вх. № 1685 від 12.07.2022 р.), позивачем зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він планує понести становить 12 000,00 грн.

В судовому засіданні 07.09.2022 р., представником позивача до закінчення судових дебатів, усно заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на правову допомогу та зазначено, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

09.09.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява з додатками про стягнення з відповідача понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 у справі № 914/1544/22, відповідно до якої, представник позивача просить суд стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут на користь позивача: ОСОБА_1 16 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви представником позивача долучено договір про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 р.; розрахунок витрат на правову допомогу до Договору про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 року; акт приймання-передавання робіт (послуг) правової (правничої) допомоги від 08.09.2022 р.; рахунок-фактуру № 08/09/2022 від 08.09.2022 р. на суму 16 000,00 грн.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн., долучено до матеріалів справи наступні документи, а саме: договір про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 р., який укладений між Баблюк І. М. (за договором - клієнт) та адвокатом Худняком В.А. (за договором адвокат); розрахунок витрат на правову допомогу до Договору про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 року на суму 16 000,00 грн.; акт приймання-передавання робіт (послуг) правової (правничої) допомоги від 08.09.2022 р.; рахунок-фактура № 08/09/2022 від 08.09.2022 р. на суму 16 000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000347 від 04.01.2021 р., видане адвокату Худняк В.А.; ордер серії ВХ № 1029402 на надання правничої (правової) допомоги від 08.07.2022 р.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача в судових засіданнях у справі № 914/1544/22 представляв адвокат Худняк В.А.

Повноваження адвоката Худняк В.А., як адвоката, підтверджені копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000347 від 04.01.2021 р., ордером серії ВХ № 1029402 на надання правничої (правової) допомоги від 08.07.2022 р., що виписаний на підставі договору про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 р. які містяться в матеріалах справи.

Згідно статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017), необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Так, 26.08.2021 р. між між ОСОБА_1 (за договором - клієнт) та адвокатом Худняком Віктором Анатолійовичем (за договором адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 80/21.

Відповідно до п. 1.1. договору № 80/21 від 26.08.2021 р., клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, надавати йому правову допомогу, юридичні послуги та юридичний супровід в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

У розрахунку витрат від 08.09.2022 р. на правову допомогу до Договору про надання правової допомоги № 80/21 від 26.08.2021 року зазначено обсяг та вартість роботи адвоката, зокрема, розрахунок витрат на правову допомогу проводиться виходячи із вартості 2000,00 грн. за 1 годину праці. Пункт 1 - проведення консультацій з клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ (витрачено часу - 1 год. 30 хв.) 3 000,00 грн.; пункт 2 - вивчення наданих Замовником документів, судової практики, нормативно - законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів замовника (витрачено часу - 1 год. 30 хв.) - 3 000,00 грн.; пункт 3 -підготовка тексту позовної заяви та відповідних додатків (з копіюванням та технічних оформленням документів) - (витрачено часу - 2 год.) 4 000,00 грн.; пункт 4 - участь з представництва інтересів клієнта у судовому засіданні в Хмельницькому міськрайонному суді (витрачено часу - 2 год.) 4 000,00 грн.; пункт 5 - підготовка клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу з додатками. Направлення клопотання з додатками Відповідачу поштою (через відділення АТ «Укрпошта») (витрачено часу - 1 год.) 2 000,00 грн. Загальна сума вартості робіт становить 16 000,00 грн.

Розглядаючи заяву представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р. та вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що, як вбачається з матеріалів справи, подана позовна заява за вх. № 1685 від 12.07.2022 р. підписана представником позивача адвокатом Худняком В.А., представник позивача адвокат Худняк В.А. брав участь в судових засіданнях у даній справі 17.08.2022 р. та 07.09.2022 р., подавав на адресу суду клопотання про долучення доказів за вх. № 17827/22 від 29.08.2022 р. Відтак, вказане підтверджує наявність фактичного надання адвокатських послуг представником позивача адвокатом Худняком В.А.у даній справі.

Стосовно розрахунку витрат на правову допомогу від 08.09.2022 р. на загальну суму 16 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Виконана робота, яка зазначена адвокатом в пункті 1 (вартість послуг - 3000,00 грн.), в пункті 2 (вартість послуг - 3000,00 грн.), в пункті 5 (вартість послуг - 2000,00 грн.) є необґрунтовані, адже проведення консультацій з клієнтом (позивачем у спорі) правового характеру, надання інформації щодо характеру спору та порядку розгляду відповідної категорії справ, вивчення наданих Замовником документів, судової практики, нормативно - законодавчої бази повинен входити у час, потрачений на складення відповідних процесуальних заяв (складення яких адвокат виділяє як окрему послугу - підготовка тексту позовної заяви та відповідних додатків). Суд звертає увагу позивача, що вивчення наданих Замовником документів, судової практики, нормативно - законодавчої бази, що покладається в основу захисту прав та інтересів замовника не є самостійною послугою клієнту. До прикладу, адвокат може вивчати законодавство та судову практику і не використати їх при представництві сторони.

Крім того, суд зазначає, що при винесенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема у рішеннях у справах: East/West Alliance Limited проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим; Лавенто проти Латвії від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дотримується позиції, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми встановлено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку, суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 01.06.2018 у справі N 904/8478/16).

Як убачається з аналізу судових рішень Верховного Суду, сторона у справі, крім заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, поданої відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 ГПК України, має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат (постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 910/23017/17, додаткова постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 911/1803/17).

Як зазначено в постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 у справі № 911/739/15, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації, також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

На думку суду, надані представником позивача докази про надання правової (професійної правничої) допомоги, не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі (16 000,00 грн.) з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові по справі №905/1795/18 від 07.11.2019 року, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатись в ці правовідносини.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, взявши до уваги характер спірних правовідносин у даній справі, зокрема, що ціна позову у справі № 914/1544/22 становила 47 979,45 грн. основної заборгованості, значення справи для сторін, категорію складності справи, що вказана справа не є складною і справа № 914/1544/22 розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, обсяг доказів, предмет позову, суд погоджується із доводами наведеними у письмових поясненнях відповідача за вх. № 19703/22 від 23.09.2022 р., щодо неспіврозмірності заявленого відшкодування 16 000,00 грн. та дійшов висновку в порядку ч.5 ст. 129 ГПК України обмежити розмір витрат представника позивача на професійну правничу допомогу до 8 000,00 грн., які складаються з наступної виконаної роботи: пункт 3 розрахунку витрат на правову допомогу від 08.09.2022 р. - підготовка тексту позовної заяви та відповідних додатків (з копіюванням та технічних оформленням документів) - (витрачено часу - 2 год.) 4 000,00 грн. та пункт 4 - участь з представництва інтересів клієнта у судовому засіданні в Хмельницькому міськрайонному суді (витрачено часу - 2 год.) 4 000,00 грн.

Суд звертає увагу, що не втручається в договірні відносини позивача з його адвокатом. Водночас процесуальне законодавство не передбачає повного та безумовного відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених стороною у справі, на користь якої ухвалено рішення, і надає можливість стороні, яка повинна відшкодувати судові витрати, піддати сумніву їх розмір та довести, що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними, враховуючи визначені законодавцем критерії. У зв`язку з цим, аргументи відповідача, які викладені у письмових поясненнях за вх. № 19703/22 від 23.09.2022 р. є обґрунтовані та частково взяті судом до уваги.

Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу суд не змінює їх суму та не втручається у правовідносини адвоката та його клієнта, а використовує право на зменшення розміру цих витрат, надане суду частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Подання такої заяви зобов`язує суд на підставі пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в рішенні призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Позивач подав відповідну заяву та необхідні докази у строк, визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Положення частин 2 та 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з положеннями частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінивши наявні матеріали справи та беручи до уваги аргументи, які викладені у письмових поясненнях відповідача за вх. № 19703/22 від 23.09.2022 р., суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення частково. Таким чином, заяву представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р., суд вважає за необхідне задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог заяви представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат, необхідно відмовити.

Суд зазначає, що додаткове рішення приймається з урахуванням доказів, які існували та були долучені до матеріалів справи станом на час ухвалення такого рішення.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 123, 126, 129, ч. ч. 2,3 ст. 221, ч. 3 ст. 222, ст.ст. 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат за вх.№ 2880/22 від 09.09.2022 р. задоволити частково.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б. Фрут (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Артищівська, буд. 9, корпус 1; код ЄДРПОУ № 41179849) на користь позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог даної заяви представника позивача Баблюк Ірини Миколаївни про стягнення понесених судових витрат відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили, відповідно до ст. 327 ГПК України.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Долінська О.З.