РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2022Справа № 910/16113/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ", про визнання права власності на частку в статутному капіталі,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_3 ;

відповідача: ОСОБА_4 ;

третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2021 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (далі - Товариство) та про встановлення розміру частки позивача в статутному капіталі в розмірі 100 %. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2014 році відповідач був прийнятий до складу учасників Товариства, однак не виконав обов`язку щодо сплати свого вкладу до статутного капіталу. Вважаючи, що такі дії відповідача порушують взяті на нього обов`язки та фактично унеможливлюють фінансово-господарську діяльність вказаної юридичної особи, позивач вніс замість ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 62 500,00 грн, що складає 50 % статутного капіталу Товариства. Оскільки, на думку ОСОБА_1 , весь статутний капітал було сформовано повністю за його власні грошові кошти, останній просив суд на підставі статей 328 та 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визнати за ним право власності на частку в статутному капіталі Товариства, що належала відповідачу, та встановити розмір частки позивача у статутному капіталі Товариства у розмірі 100 %.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

У жовтні 2021 року через загальний відділ канцелярії суду супровідним листом від 19 жовтня 2021 року позивачем на виконання вимог вказаної ухвали подано документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27 жовтня 2021 року на виконання вимог частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд звернувся до Відділу реєстрації громадян управління державної реєстрації департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - ОСОБА_2

13 грудня 2021 року до суду надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання зазначеної фізичної особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2021 року відкрито провадження в справі № 910/16113/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 січня 2022 року.

Вказаною ухвалою також залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (далі - Товариство) до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

29 грудня 2021 року до суду від позивача надійшла заява від 28 грудня 2021 року про участь його представника в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми EasyCon. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 грудня 2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

10 січня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшли пояснення від 4 січня 2022 року.

12 січня 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання від вказаної дати про відкладення розгляду справи.

13 січня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 10 лютого 2022 року.

8 лютого 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшли пояснення від вказаної дати, в яких останній повністю заперечив проти вимог позивача, посилаючись на те, що ні чинним на той час законодавством, ні статутними документами Товариства не було встановлено строку та/або порядку сплати учасником своєї частки в статутному капіталі. Також відповідач вказав, що ОСОБА_1 не довів: у чому полягало порушення його прав чи законних інтересів, яким чином обов`язок щодо сплати частки в статутний капітал порушує його права, як учасника Товариства. Також, заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив про неефективність обраного ОСОБА_1 способу захисту його прав.

Підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2022 року, не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Павленка Є.В. у період з 7 лютого 2022 року по 18 лютого 2022 року.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2022 року учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 10 березня 2022 року. Водночас вказане засідання не відбулося у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнного стану.

7 квітня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 10 березня 2022 року.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 31 травня 2022 року учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 23 червня 2022 року.

8 червня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява від вказаної дати про участь його представника в засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EasyCon. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 червня 2022 року вказану заяву повернуто позивачу без розгляду.

23 червня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 14 липня 2022 року.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 23 червня 2022 року позивача та третю особу повідомлено про відкладення підготовчого засідання на 14 липня 2022 року.

28 червня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про участь його представника у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 липня 2022 року задоволено вказану заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 4 серпня 2022 року.

21 липня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява від 15 липня 2022 року про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EasyCon. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 липня 2022 року задоволено вказану заяву.

4 серпня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 8 вересня 2022 року.

10 серпня 2022 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява від 5 серпня 2022 року про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EasyCon, яка була задоволена ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 серпня 2022 року.

8 вересня 2022 року через електронну адресу суду позивач подав письмову промову в судових дебатах та просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями загальних зборів засновників Товариства, які оформлені протоколом від 30 квітня 2010 року № 1: створено Товариство, затверджено його статут, сформовано статутний капітал у розмірі 5 000,00 грн за кошти його засновника - ОСОБА_5 .

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр), вбачається, що 5 травня 2010 року проведено державну реєстрацію Товариства, як юридичної особи.

Рішеннями загальних зборів учасників Товариства, оформленими протоколом від 29 жовтня 2010 року № 2: прийнято до складу його учасників ОСОБА_1 , збільшено статутний капітал Товариства до 120 000,00 грн за рахунок грошових внесків його учасників, затверджено статутний капітал вказаної юридичної особи в розмірі 125 000,00 грн та розподілено його порівну між ОСОБА_5 та позивачем по 62 500,00 грн (50 %), у зв`язку з чим статут Товариства затверджено у новій редакції.

Рішеннями загальних зборів учасників Товариства, що оформлені протоколом від 18 листопада 2014 року № 18/11: прийнято до складу його учасників ОСОБА_2 , задоволено заяву ОСОБА_5 про її вихід зі складу учасників вказаної юридичної особи, розподілено статутний капітал порівну між позивачем та відповідачем по 62 500,00 грн (50 %), а також затверджено статут Товариства в редакції від 18 листопада 2014 року, в якому зафіксовано зміни в складі учасників та розмір їх часток в статутному капіталі у вищезазначеному розмірі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 144 ЦК України (у редакції, чинній на момент прийняття відповідача до складу учасників Товариства) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів. Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов`язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства.

Відповідно до частин 1-3, 7 статті 52 Закону України "Про господарські товариства" (далі - Закон) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Якщо учасники до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства. Зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку. Збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. Аналогічні положення містилися в частинах 3, 6 статті 144 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За частинами 1, 2 статті 53 Закону (у редакції, чинній на момент виходу ОСОБА_5 зі складу учасників Товариства) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Аналогічні положення містилися в частинах 1,2 статті 147 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до приписів статті 143 ЦК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статут товариства з обмеженою відповідальністю крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має також містити відомості про: розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі. Статут товариства з обмеженою відповідальністю зі всіма наступними змінами зберігається в органі, що здійснив державну реєстрацію товариства, і є відкритим для ознайомлення. Аналогічні положення містилися в частинах 1, 2 статті 4 Закону.

Частиною 5 статті 89 ЦК України встановлено, що зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема: перелік засновників (учасників) юридичної особи; дані про розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу), у тому числі частки кожного із засновників (учасників), та про дату закінчення його формування; дані про установчі документи, дати та номери записів про внесення змін до них.

За статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" у разі внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства.

Зі змісту протоколу загальних зборів учасників Товариства від 18 листопада 2014 року № 18/11, в яких брав участь сам позивач, вбачається, що на цих зборах було одноголосно вирішено прийняти до складу учасників Товариства ОСОБА_2 , а також задоволено заяву ОСОБА_5 про її добровільний вихід зі складу учасників Товариства і виведено її зі складу учасників. Статний капітал Товариства в загальному розмірі 125 000,00 грн вирішено розподілити між новим учасником - ОСОБА_2 , та позивачем по 62 500,00 грн. Таким чином, за наслідками прийнятих цих рішень позивач та відповідач отримали по 50 % статного капіталу Товариства. Вказаний протокол підписаний головою зборів - ОСОБА_1 , секретарем зборів - ОСОБА_5 , директором Товариства - Кравцовою Н.Ш. та відповідачем.

Також судом встановлено, що вказані рішення, оформлені протоколом від 18 листопада 2014 року № 18, не містять умов та порядку внесення чи сплати відповідачем частки в розмірі 62 500,00 грн. Такий обов`язок також не передбачений іншими рішеннями та статутними документами Товариства. У той же час за наслідками прийнятих рішень у Реєстр були внесені відповідні зміни, згідно яких відповідач став учасником Товариства з часткою в 50 % (62 500,00 грн).

Відповідно до вищенаведених приписів ЦК України та Закону право участі у Товаристві є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв`язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається. Право безпосередньої участі у Товаристві третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства. Закон не пов`язує момент виникнення права участі у Товаристві з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі його учасників Товариства. Водночас згідно з положеннями статті 89 ЦК України відомості про зміни у складі учасників підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. Правові наслідки наявності або відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі визначено статтею 10 Закону.

Відповідно до рішень, оформлених протоколом від 18 листопада 2014 року № 18, прийнято нову редакцію статуту Товариства, зі змісту якого вбачається, що учасниками даної юридичної особи є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (пункт 1.2. Статуту Товариства).

Зазначена інформація відображена і в Реєстрі, з якого вбачається, що учасниками Товариства є позивач та відповідач, що мають рівні частки в статному капіталі вказаної юридичної особи.

Крім того, судом встановлено, що статутний капітал Товариства було збільшено його учасниками: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - до 125 000,00 грн ще у 2010 році.

Зі змісту рішень, прийнятих 18 листопада 2014 року, вбачається, що ОСОБА_5 передала відповідачу свою частку в статутному капіталі Товариства у розмірі 62 500,00 грн (50 %).

Згідно з частиною 4 статті 53 Закону (у редакції, чинній на момент виходу ОСОБА_5 зі складу учасників Товариства) частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише в тій частині, в якій її уже сплачено. Аналогічні положення містилися в частині 3 статті 147 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Однак матеріали справи не містять доказів, які свідчать про невиконання ОСОБА_5 покладеного на неї обов`язку по внесенню своєї частки до статутного капіталу Товариства, а також доказів визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів учасників Товариства, оформлених протоколом від 18 листопада 2014 року № 18/11, у встановленому законом порядку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 також посилався на те, що ОСОБА_2 не виконав покладеного на нього обов`язку щодо сплати своєї частки в статутному капіталі Товариства, тому позивач був вимушений внести за відповідача кошти в розмірі 62 500,00 грн.

У той же час, судом встановлено, що ні рішеннями загальних зборів учасників Товариства від 18 листопада 2014 року, а також іншими рішеннями та статутними документами вказаної юридичної особи не було передбачено обов`язку для відповідача по сплаті вищезазначеної суми.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт сплати позивачем цих коштів, як внеску до статного капіталу Товариства, зокрема, копій: платіжних доручень, банківських виписок, прибутково-касових чеків, тощо. У той же час, наданий ОСОБА_1 звіт про фактичні результати від 15 вересня 2021 року, виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю "АФ Олга Аудит", не є належним та допустимим доказом, що підтверджує вказану фінансову операцію.

Суд також критично ставиться до аргументів позивача про те, що бездіяльність відповідача перешкоджала здійсненню фінансово-господарської діяльності Товариства, оскільки після включення до складу учасників Товариства відповідача та звернення до суду з даним позовом пройшло більше 6 років. Жодних доказів на підтвердження неможливості здійснення господарської діяльності позивач не надав.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з частиною 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що позивач не набув у встановленому законом порядку права власності на частку відповідача в статному капіталі Товариства в розмірі 62 500,00 грн (50 %), суд дійшов висновку про безпідставність такої позовної вимоги, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

У своїй позовні заяві ОСОБА_1 також просив суд встановити його частку в статному капіталі Товариства в розмірі 100 %.

Відповідно до частини 4 статті 145 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частини 5 статті 41 Закону та частини 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; перерозподіл часток між учасниками товариства.

Отже, затвердження розміру статутного капіталу, перерозподіл часток та внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю є виключною компетенцією загальних зборів такої юридичної особи.

Оскільки вимога ОСОБА_1 про встановлення його частки в статутному капіталі Товариства в розмірі 100 % є похідною від вимоги про визнання права власності на частку відповідача, крім того, згідно законодавчих приписів визначення розміру частки в статутному капіталі є виключною компетенцією загальних зборів, тому вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22 вересня 2022 року.

СуддяЄ.В. Павленко