ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. Справа№ 910/15908/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЙТРАНС-2005" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 у справі №910/15908/21 (суддя Андреїшина І.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЙТРАНС-2005" до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "ІСУЗУ-АТАМАН Україна" про стягнення 17 751,58 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЙТРАНС-2005" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "КИЇВПАСТРАНС" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 17 751,58 грн.

Рішенням Господарського суду Києва від 01.02.2022 у справі №910/15908/21 відмовлено у задоволенні позову повністю.

Приймаючи вказане рішення суд виходив з того, що відсутність довідки про факт ДТП, із зазначенням дати, часу, місця та пошкоджень ТЗ, а також довідки про реєстрацію і обставини ДТП (схема ДТП), виданої уповноваженим на те державним органом, із зазначенням обставин, наслідків пригоди (пошкоджень ТЗ, додаткового обладнання), П.І.Б. та адреси учасників ДТП, їх стану та технічного стану ТЗ, унеможливлює встановлення факту, що пошкодження, описані у звіті №1217-Ф/21 від 20.05.2021 стосуються саме ДТП, яке сталося 20.05.2021.

Крім того, дослідивши надану позивачем копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/20284/21, суд першої інстанції зазначив, що встановити особу винуватця ДТП, яке мало місце 20 травня 2021 року о 08 год. 30 хв, не є можливим, оскільки текст постанови не містить відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа, натомість зазначено "ОСОБА_1".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 у даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

За доводами апелянта, наданий ним Звіт є належним доказом заподіяння відповідачем позивачу матеріальної шкоди, внаслідок ДТП, що сталася 20 травня 2021 року.

Крім цього, скаржник вважає необґрунтованим неприйняття судом першої інстанції копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21.

Відповідач та третя особа правом на подання відзивів на апеляційну скаргу позивача не скористалися.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 травня 2021 року о 08 год. 30 хв. по вулиці Олени Теліги, 13/14 в місті Києві за участю тролейбуса марки "Богдан" (інвентарний номер 2355) під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки "ATAMAN А-092Н6", д.н.з. НОМЕР_1 , було пошкоджено вказаний транспортний засіб "ATAMAN А-092Н6", д.н.з. НОМЕР_1 , чим позивачу завдано матеріального збитку на суму 15 251,58 грн.

Наведену суму, а також вартість понесених витрат на послугу замовлення оцінки та складання Звіту у розмірі 2 500 грн., позивач просить стягнути з відповідача, як з особи, з вини працівника якої йому завдано вказаної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Позивач, стверджуючи про заподіяння йому шкоди відповідачем (працівником відповідача) внаслідок ДТП, яка сталася 20 травня 2021 року о 08 год. 30 хв. по вулиці Олени Теліги, 13/14 в місті Києві за участю тролейбуса марки "Богдан" (інвентарний номер 2355) під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки "ATAMAN А-092Н6", д.н.з. НОМЕР_1 , на підтвердження вказаних обставин та своїх вимог надав суду першої інстанції лише звіт №1221-ф/21 від 20.05.2021 про матеріальний збиток, заподіяний власнику транспортного засобу "ATAMAN А-092Н6", реєстраційний номер НОМЕР_1 ., а також копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Стосовно Звіту №1221-ф/21 від 20.05.2021 про матеріальний збиток, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що за відсутності таких документів, як: довідки про факт ДТП, із зазначенням дати, часу, місця та пошкоджень ТЗ, а також довідки про реєстрацію і обставини ДТП (схема ДТП), виданої уповноваженим на те державним органом, із зазначенням обставин, наслідків пригоди (пошкоджень ТЗ, додаткового обладнання), П.І.Б. та адреси учасників ДТП, їх стану та технічного стану ТЗ, Звіт не може бути доказом того, що пошкодження, описані у ньому, є наслідком саме ДТП, яке сталося 20.05.2021, за участю тролейбуса марки "Богдан" (інвентарний номер 2355) під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки "ATAMAN А-092Н6", д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, вказаний Звіт є лише доказом наявності пошкоджень транспортного засобу марки "ATAMAN А-092Н6", д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з тим, зазначений документ обставини ДТП, про які вказує позивач, сам по собі підтвердити не може.

Доданий до Звіту Акт огляду технічного стану КТЗ також не свідчить про те, що автомобіль позивача було пошкоджено 20.05.2021 за обставин, на які він посилається в позові, оскільки цей Акт складено та відповідно огляд проведено 28.05.2021, тобто після ДТП та не на місці його вчинення, а також за участю лише оцінювача та власника автомобіля.

Стосовно наявного в матеріалах справи листа відповідача (а.с.52) про те, що на момент ДТП, яка мала місце 20.05.2021, водій тролейбуса ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТРЕД №2, колегія суддів зазначає, що вказаний лист також не може підтвердити обставин того, що пошкодження, описані у Звіті, є наслідком саме ДТП, яке сталося 20.05.2021.

Отже, вказані документи не можуть бути підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді збитків у розмірі, заявленому позивачем до стягнення.

Щодо наданої позивачем суду першої інстанції копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень, то колегія суддів вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про те, що встановити особу винуватця ДТП, яке мало місце 20 травня 2021 року о 08 год. 30 хв, не є можливим, оскільки текст постанови не містить відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа, натомість зазначено "ОСОБА_1".

Крім цього, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що встановити номери ТЗ, які були учасниками ДТП, що сталася 20.05.2021, із наведеної постанови також не є можливим, оскільки їх позначено як "НОМЕР_1" та "НОМЕР_2".

В свою чергу, Північний апеляційний господарський суд не має повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень для перевірки вказаних позивачем обставин та встановлення їх відповідності обставинам, зазначеним у постанові Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21.

Позивачем належним чином засвідченої копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21 до суду надано не було.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що з метою підготовки позовної заяви для подачі до суду він звертався до Шевченківського районного суду м. Києва щодо отримання копії постанови від 25.06.2021 у справі №761/20284/21, однак на момент подання даного позову він її так і не отримав, а на підприємство вона надійшла лише 04.10.2021.

Колегія суддів стосовно вказаного зазначає, що оскаржуване у даній справі рішення прийнято судом лише 01.02.2022, тобто скаржник отримавши від суду копію постанови мав достатньо часу для подачі її до суду першої інстанції, проте наведеного зроблено не було.

Більш того, звертаючись із даною апеляційною скаргою та вказуючи про наведені обставини з отримання постанови Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/20284/21 04.10.2021, скаржник не надав її також і апеляційному суду.

В свою чергу, саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень частини 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог визнається колегією суддів правомірним, оскільки позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався, як на підставу позовних вимог, враховуючи те, що надані ним докази не є достатніми для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЙТРАНС-2005" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 у справі №910/15908/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 26.09.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко