ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2022м. ДніпроСправа № 904/2177/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Грейн", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 275 495,16 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Грейн" 275495,16 грн, з яких: 195579,86 грн - основний борг, 32559,84 грн - пеня, 42964,24 грн - інфляційні втрати, 4391,22 грн - 3% річних.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4132,43 грн позивач просить покласти на відповідача, а надмірно сплачений судовий збір у сумі 113,28 грн - повернути йому.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого йому товару (брухт чорних та кольорових металів) за договором № 14/12-21 від 14.12.2021.

Ухвалою суд від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

Того ж дня ухвала суду від 01.08.2022 надіслана судом на електронну адресу відповідача - , що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до поданих відповідачем у порядку пункту 4 частини першої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" контактних засобів зв`язку.

Викладене підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою системою діловодства "ДСС" та свідчить про обізнаність відповідача з наявністю судового провадження у справі (а.с. 32).

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на час ухвалення цього рішення не скористався.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Грейн" (далі - покупець, відповідач) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - продавець, позивач) був укладений договір № 14/12-21 від 14.12.2021 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити за брухт чорних та кольорових металів (далі - товар).

Ціна товару вказується в специфікації до договору, без урахування податку на додану вартість, який нараховується в порядку, передбаченому Податковим кодексом України. Ціна товару визначається з урахуванням умов поставки, вказаних у специфікації. Специфікація є невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

Загальна сума договору визначається кількістю та вартістю переданого за цим договором товару і вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до пункту 2.3 договору покупець проводить оплату отриманої партії товару на розрахунковий рахунок продавця в термін одного банківського дня з моменту отримання товару на підставі рахунку-фактури.

Вивіз товару здійснюється транспортом покупця зі складу продавця на підставі актів прийому-передачі (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що датою поставки приймається дата оформлення акта прийому-передачі та видаткової накладної.

Датою переходу права власності на товар від продавця до покупця є дата отримання товару відповідно до умов пункту 3.2 цього договору (п. 3.3 договору).

За умовами пункту 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за повне виконання своїх зобов`язань.

При виконанні даного договору сторони керуються правилами "Інкотермс" у редакції 2000 року (п. 4.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за порушення умов цього договору винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Сторони підписали специфікацію до договору, в якій погодили поставку товару в кількості 73,965 т на загальну суму 275579,86 грн без ПДВ, у тому числі:

- брухту чорних металів у кількості 73,834 т на суму 260929,36 грн без ПДВ;

- брухту латуні в кількості 0,057 т на суму 5215,50 грн без ПДВ;

- брухту міді в кількості 0,074 т на суму 9435,00 грн без ПДВ (а.с. 7).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу передбачений специфікацією до договору товар на загальну суму 275579,86 грн, що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких заперечень та зауважень:

- актами приймання металів чорних (вторинних) № 2812 від 28.12.2021 на суму 71104,08 грн, № 2813 від 28.12.2021 на суму 70467,96 грн, № 2814 від 28.12.2021 на суму 71224,24 грн, № 2815 від 28.12.2021 на суму 48133,08 грн;

- актом приймання брухту та відходів кольорових металів № 2816 від 28.12.2021 на суму 14650,50 грн;

- видатковою накладною № РН-0000005 від 28.12.2021 на суму 275579,86 грн (а.с. 9 - 14).

На оплату товару позивачем виставлено рахунок № СФ-00703 від 28.12.2021 на суму 275579,86 грн (а.с. 8).

Відповідач свої зобов`язання з оплати отриманого товару виконав лише частково в сумі 80000,00 грн, сплативши позивачу: 27.05.2022 - 20000,00 грн, 24.06.2022 - 25000,00 грн, 05.07.2022 - 20000,00 грн, 19.07.2022 - 15000,00 грн.

Тож, згідно з наданим позивачем розрахунком за відповідачем перед позивачем обліковується заборгованість в сумі 195579,86 грн (275579,86-80000,00 = 195579,86) (а.с. 19).

Несплата відповідачем залишку коштів у сумі 195579,86 грн і стала причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою позивачем товару за договором та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної його оплати.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Надані позивачем докази свідчать про те, що позивач належним чином виконав своє зобов`язання з поставки товару за договором, у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з оплати цього товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на пункт 2.3 договору відповідач повинен був оплатити товар не пізніше 29.12.2021.

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати є таким, що настав.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інші учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Доказів оплати залишку заборгованості за поставлений позивачем товар у сумі 195579,86 грн відповідач суду не надав. Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 195579,86 грн є законними та обґрунтованими.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин першої - третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до положень частини першої статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, одним з видів якого є неустойка, вчиняється у письмовій формі.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Позивач за порушення відповідачем строків оплати товару заявив до стягнення з нього пеню в загальній сумі 32559,84 грн, яка розрахована ним за період з 30.12.2021 по 30.06.2022 із заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат та подвійної облікової ставки НБУ.

Правовою підставою нарахування пені позивач указує пункт 5.1 договору та частину третю статті 549 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначеного пункту договору вбачається, що сторонами не було забезпечено виконання грошового зобов`язання за договором неустойкою у вигляді пені та не було визначено розміру пені. В той же час норми закону, на які посилається позивач, так само не визначають розміру штрафної санкції у вигляді пені, яка підлягає застосуванню за порушення грошового зобов`язання в правовідносинах за договором поставки.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 32559,84 грн є безпідставною.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані нормами статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в загальній сумі 42964,24 грн розраховані за період із січня по червень 2022 року із заборгованості за товар з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Щодо індексу інфляції слід також зазначити, що показники індексу споживчих цін (індексу інфляції за окремі місяці та сукупного індексу інфляції за певний період часу) обчислюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та публікується в офіційних періодичних виданнях десятковим дробом, з одним числовим знаком після коми (тобто округленими до десятих). Отже, застосування у розрахунку індексу інфляції (сукупного індексу інфляції) з округленням до сотих є неправомірним.

Дослідивши наданий розрахунок інфляційних втрат, правових підстав для їх зменшення, з урахуванням меж позовних вимог, судом не встановлено.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних у загальній сумі 4391,22 грн розраховані за загальний період з 30.12.2021 по 18.07.2022 із заборгованості за товар з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат.

Перевіркою розрахунку 3% річних встановлено, зо він здійснений правильно.

Отже, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 242935,32 грн, з яких: 195579,86 грн - основний борг, 42964,24 грн - інфляційні втрати, 4391,22 грн - 3% річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та статті 4 Закону України «Про судовий збір» витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 3644,03 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам та з урахуванням належного до сплати судового збору у сумі 4132,43 грн із визначеної позивачем ціни позову у сумі 275495,16 грн (242935,32х4132,43/275495,16 = 3644,03).

Позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 4245,71 грн, що більше належної до сплати на 113,28 грн (4245,71 - 4132,43 = 113,28).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

За таких обставин судовий збір у сумі 113,28 грн у складі судового збору у сумі 4245,71 грн, сплаченого за подання позовної заяви платіжним дорученням № 1715 від 13.07.2022, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Грейн" про стягнення 275495,16 грн, з яких: 195579,86 грн - основний борг, 32559,84 грн - пеня, 42964,24 грн - інфляційні втрати, 4391,22 грн - 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Грейн" (ідентифікаційний код 35006006; місцезнаходження: 50011, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Гірничорятувальна, буд. 19) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний код 03342184; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9) основний борг у сумі 195579,86 грн, інфляційні втрати у сумі 42964,24 грн, 3% річних у сумі 4391,22 грн, судовий збір у сумі 3644,03 грн.

У решті позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний код 03342184; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 113,28 грн, надмірно сплачений у складі судового збору у сумі 4245,71 грн за платіжним дорученням № 1715 від 13.07.2022, про що винести ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.09.2022.

Суддя І.І. Колісник