ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. Справа№ 910/1035/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи Комунального підприємства «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 (м. Київ, суддя Мудрий С.М., повний текст складено - 21.06.2022)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гармонія-Лубни»

до Комунального підприємства «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 212 783,57 грн,

З результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гармонія-Лубни» (далі - позивач/ТОВ «Торговий дім «Гармонія-Лубни») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач /КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації) про стягнення 212 783,57 грн, а саме: 150 000,00 грн - основний борг, 59 669,47 грн - сума неустойки в розмірі 0,5% від суми боргу, 3 133,23 грн - інфляційні збитки, 980,87 грн - сума відсотків за користування грошовими коштами та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач не здійснив оплату товару, поставленого за договором №70/19 від 02.08.2019, у встановлений порядок та строк. Крім того, у зв`язку неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем було також нараховано штрафні санкції у порядку ст. 625 Цивільного кодексу України та пеню.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 150 000,00 грн, пеню в розмірі 5 608,48 грн, індекс інфляції в розмірі 2 133,23 грн, три проценти річних в розмірі 964,28 грн, 2 380,73 грн судового збору та 11 188,50 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення місцевий господарський суд, із посиланням на положення ст.ст. 11, 202, 253, 525, 526, 549, 551, 610, 625, 626, 692 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 216, 218, 230 Господарського кодексу України встановив факт поставки позивачем відповідачу продукції на суму 150 000,00 грн та факт несплати відповідачем за поставлену «Торговий дім «Гармонія-Лубни» продукцію, і, відповідно, прийшов до висновку про доведеність позовних вимог, однак позов задовольнив частково через невірних розрахунок позивачем пені та 3 % річних.

Розглядаючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд вказав таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надав доказів на їх спростування. Дії представника позивача відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання документів у справі, є обґрунтованим. Надаючи оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та з урахуванням ціни позову у справі, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 11 188,50 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, КП "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 в частині стягнення з Комунального підприємства "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації витрат на правову допомогу у розмірі 11 188,50 грн скасувати та ухвалити нове рішення, яким покласти витрати на правову допомогу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Гармонія-Лубни», та просить стягнути з позивача на користь відповідача (скаржника) 4 778,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги КП "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вказує на неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою той факт, що договір №б/н про надання юридичних послуг від 30.11.2021, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична особа «Волдо», підписаний директором вказаного товариства - Оніщенко Н.Ю.

Комунальне підприємство "Школяр" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вказує, що договір про надання правової допомоги №б/ він 30.11.2021, відповідно до якого було видано адвокатом Оніщенко Н.Ю. ордер серії ВІ №1084629 від 13.01.2022 до Господарського суду міста Києва не подався позивачем та у матеріалах справи не міститься.

Заявник апеляційної скарги вважає, оскільки у матеріалах справи відсутній договір про надання юридичних послуг, який підписаний між позивачем та з Оніщенко Н.Ю., як адвокатом від 30.11.2021, то, відповідно, складені та підписані акти від 17.12.2021 та 12.01.2021 (підписані не адвокатом Оніщенко Н.Ю., а директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична особа «Волдо») до договору про надання юридичних послуг №б/ від 30.11.2021 не стосуються договору про надання юридичних послуг від 30.11.2021 (про який зазначається в ордері). За таких обставин, на думку скаржника, місцевий господарський суд повинен був відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у. своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подав відзив на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 апеляційну скаргу КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації у справі №910/1035/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 вирішено витребувати матеріали справи №910/1035/22, а розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкласти до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

25.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1035/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи; розгляд апеляційної скарги КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 про відкриття провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Скаржник оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 лише в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, судом апеляційної інстанції переглядається рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у даній в оскаржуваній відповідачем частині.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У позовній заяві» просило стягнути з КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

До позовної заяви ТОВ «Торговий дім «Гармонія-Лубни» додало:

- договір №б/н про надання юридичних послуг від 30.11.2021, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Гармонія-Лубни» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Волдо» (копія);

- акт від 17.12.2021 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги б/н від 30.11.2021 на суму 5 000,00 грн (копія);

- акт від 12.01.2022 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги б/н від 30.11.2021 на суму 10 000,00 грн (копія);

- ордер серія ВІ №1084629 від 13.01.2022 та посвідчення адвоката України на ім`я Онищенко Наталії Юріївни (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2250 від 03.07.2018).

Додаткового судом апеляційної інстанції встановлено, що 30.11.2021 позивач, як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Волдо», як виконавцем було укладено договір про надання юридичних послуг №б/н (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується за дорученням або заявою клієнта надавати останньому правничу (правову) допомогу, щодо представництва та захисту прав і інтересів клієнта в судах всіх інстанції, органах державної виконавчої служби, органах державної влади, н підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності, в т.ч. в правоохоронних органах (органах поліції), органах прокуратури, державних фіскальних органах в справах, що стосуються клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу на умовах, визначених договором та витрати, необхідні для виконання його доручень.

Вартість надання правничої (правової) допомоги погоджується сторонами у протоколі (додаток №1). З результатами надання правничої (правової) допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої виконавцем правничої допомоги (правової) допомоги ї її вартість (розмір гонорару) ( п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

У п. 3.4. Договору визначено, що в акті зазначеному у п. 3.1. даного Договору сторони можуть визначити іншій порядок оплати та/чи вартість правничої (правової) допомоги. У цьому випадку сторони керуються умовами акта.

17.12.2021 сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги б/н від 30.11.2021 про те, що виконавець здійснив, а клієнт прийняв наступну правову допомогу, а саме: надано юридичну консультацію, зроблено аналіз та підбір документів, підготовлено письмову претензію до КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, яку після підписання направлено адресату рекомендованим листом з описом вкладення. Відповідно до п. 2 даного акта загальна вартість наданої правничої (правової допомоги) складає 5 000,00 грн.

12.01.2022 сторонами було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги б/н від 30.11.2021 про те, що виконавець здійснив, а клієнт прийняв наступну правову допомогу, а саме: надано юридичну консультацію та підготовлено позовну заяву до КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції,обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача (в оскаржуваній ним частині) не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 (в оскаржуваній відповідачем частині) не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

У постанові Верховний Суд від 11.06.2021 у справі №34-16/17-3683-2011 висловив висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що відповідач не надав доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надав доказів на їх спростування. Водночас дії представника позивача відповідають умовам договору про надання правової допомоги є обґрунтованим.

Апеляційний господарський суд додатково відзначає, що позивач звернувся з позовом в січні 2022 року, наведене свідчить, що зверненню з позовом передувало порушення відповідачем прав позивача, для отримання правової допомоги щодо захисту яких останній уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична особа «Волдо» відповідний договір.

Укладення договору №б/н про надання юридичних послуг від 30.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гармонія-Лубни», як з директором Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична особа «Волдо» Оніщенко Н.Ю. не позбавляє її статусу адвоката, а тому в розумінні наведених приписів процесуального закону і не впливає на правильність розподілу судових витрат у справі, що спростовує доводи скаржника про те, що договір про надання правової допомоги повинен підписуватися саме з адвокатом.

Надаючи оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та з урахуванням ціни позову у справі, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 11 188,50 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що є пропорційним до розміру задоволених вимог, тому місцевий господарський суд, керуючись положеннями п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, правомірно виходив з того, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно задоволених позовних вимог, що кореспондується із положеннями вказаної норми, принципами справедливості, пропорційності, встановленими у ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/1035/22 (в оскаржуваній відповідачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга КП «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Школяр» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22 залишити без змін.

3 Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2022 у справі №910/1035/22.

4. Матеріали справи №910/1035/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова