ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 914/2252/20(914/3366/21)

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Кучинської О.Д.

розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОХІМРЕМОНТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", м. Львів

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: розпорядник майна ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" арбітражний керуючий Куц Ігор Ярославович, м. Коломия Івано-Франківської області

про: визнання недійсним договору поруки від 07.06.2018 р. до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р.

у межах справи № 914/2252/20

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково впроваджувальне підприємство "МАК", м. Запоріжжя

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 367а, ідентифікаційний код 40371795)

Представники:

від позивача: Авраміч В.О. - адвокат

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Бухаленков С. С. - адвокат

від відповідача-3: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Господарського суду Львівської області, у межах справи № 914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОКСОХІМРЕМОНТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО" про визнання недійсним договору поруки від 07.06.2018 р. до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., укладеного між ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" та ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО".

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, при розподілі позовної заяви визначено єдиний унікальний номер судової справи 914/2252/20 (914/3366/21), головуючим суддею визначено суддю Морозюка А.Я., в провадженні якого перебуває справа №914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ".

Ухвалою суду від 15.11.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 14.12.2021 р.; встановлено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

29.11.2021 р. від відповідача-3 на адресу суду надійшов відзив №261021 від 26.11.2021 р. на позовну заяву, в якому відповідач-3 просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

09.12.2021 р. відповідач-2 надіслав на електронну адресу суду відзив від 08.12.2021 р. на позовну заяву, в якому в якому відповідач-2 просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

14.12.2021 р. на електронну адресу суду надійшла відповідь ПАТ АБ "Укргазбанк" на відзив ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО".

Ухвалою суду від 14.12.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 08.02.2022 р.

14.12.2021 р. (після судового засідання) відповідач-1 надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву від 13.12.2021 р. №13/12, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

21.12.2022 р. на адресу суду надійшла відповідь ПАТ АБ "Укргазбанк" від 16.12.2021 р. №117/107854/2021 на відзив ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ".

Також 21.12.2022 р. на адресу суду надійшла відповідь ПАТ АБ "Укргазбанк" від 30.12.2021 р. №117/112388/2021 на відзив ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ".

В судовому засіданні 08.02.2022 р. представник відповідача-2 заявив усне клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - розпорядника майна ТОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" арбітражного керуючого Куц Ігоря Ярославовича.

Ухвалою суду від 08.02.2022 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 - розпорядника майна ТОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" арбітражного керуючого Куц Ігоря Ярославовича; підготовче засідання відкладено на 15.03.2022 р.; встановлено третій особі строк для подання пояснення.

Ухвалою суду від 15.03.2022 р., врахувавши неявку в судове засідання представників учасників справи та клопотання позивача та третьої особи про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 19.04.2022 р.

Ухвалою суду від 19.04.2022 р., у зв`язку із введенням 24.02.2022 воєнного стану в Україні, врахувавши неявку в судове засідання представників відповідачів та третьої особи, взявши до уваги клопотання третьої особи про відкладення підготовчого засідання, а також відсутність доказів надіслання позивачем копії позовної заяви з доданими до неї документами третій особі, підготовче засідання відкладено на 31.05.2022 р.

Ухвалою суду від 31.05.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.07.2022 р.

Проте судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 05.07.2022 р., не відбулося у зв`язку з сімейними обставинами судді. Ухвалою суду від 14.07.2022 р. розгляд справи по суті призначено на 19.09.2022 р.(дату судового засідання з розгляду справи по суті визначено з врахуванням графіку відпусток суддів).

19.09.2022 позивач подав на адресу суду додаткові пояснення.

Судове засідання 19.09.2022 р., за клопотанням позивача(ПАТ АБ "Укргазбанк") та відповідача-2(ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ") проведено в режимі відеоконференції, участь в якому представники позивача та відповідача-2 здійснювали поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

В судовому засіданні 19.09.2022 р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Представник відповідача-2 проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача-1 та відповідача-3 в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили (ухвала суду від 14.07.2022 про призначення розгляду справи по суті на 19.09.2022 була надіслана 15.07.2022 на електронні адреси, які відповідач-1 та відповідач-3 зазначили у відзивах на позов, що підтверджується роздруківкою з офіційної електронної адреси суду).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила (ухвала суду від 14.07.2022 про призначення розгляду справи по суті на 19.09.2022 була надіслана 15.07.2022 на електронну адресу, яку третя особа зазначила у своїх клопотаннях, що підтверджується роздруківкою з офіційної електронної адреси суду).

Суд заслухавши думку представників позивача та відповідача-2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши що учасникам у справі були створені всі необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Позиція позивача:

Позовна заява обґрунтована тим, що договір поруки від 07.06.2018 р. до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., не відповідає вимогам закону, оскільки він укладений ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (відповідачем-2/поручителем) із заінтересованими особами та пов`язаними юридичними особами, якими виступає ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" (позичальник/відповідач-1) та ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО" (позикодавець/відповідач-3). Зазначив, що на підставі спірного договору відповідач-2 поручився перед відповідачем-1 за виконання відповідачем-3 зобов`язань по договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., за яким відповідач-3 зобов`язався надати відповідачу-1 поворотну фінансову допомогу в сумі 55 000 000,00 грн., а відповідач-1 зобов`язався її повернути протягом 30 днів від дня пред`явлення позики (в редакції додаткової угоди №1 від 31.05.2019 р.). Вважає, що договір поруки не був спрямований на настання реальних наслідків, а здійснений виключно з метою ухилення від виконання зобов`язань перед банком(позивачем), зменшення платоспроможності боржника(відповідача-2). Звернув увагу, що між АБ "Укргазбанк" та ТзОВ "Альтернативні Енергоресурси", ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" укладено генеральний кредитний договір №1/16/к від 07.10.2016 р. (з подальшими змінами та доповненнями), згідно з пунктом 5.2.8 якого позичальники взяли на себе, крім інших, зобов`язання не отримувати та не надавити кредитів їх різновидів(фінансових порук, гарантій, надання порук) без попередньої письмової згоди банку, і такої згоди на укладання договору банк не надавав. Окрім того станом на дату спірного договору відповідач-2 знав про наявну в нього заборгованість перед АБ "Укргазбанк", яка існувала за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 р. у розмірі 2 382 964,54 євро, 1 595 618,29 дол. США та 363,13 грн. (що еквівалентно 115 092 577,00 грн.). Зауважив, що підстави, які можуть слугувати для визнання оспорюваного правочину недійсним, містяться не лише у ст. 215 ЦК України, як загальній нормі недійсності правочину але й у положеннях ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, де закріплені підстави недійсності правочинів.

У відповіді на відзиви ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО", ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" та ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" позивач зазначив, що введення в дію 21.10.2019 р. Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема його ст. 42, самостійно або разом з іншими нормами не містить обмежень щодо поширення дії цієї норми на правочини, вчинені боржником до введення в дію КУзПБ, оскільки обчислення встановленого статтею 42 трирічного строку для заперечення спеціальних підстав правочину, вчиненого боржником, пов`язується з фактом відкриття провадження у справі про банкрутство незалежно від правил (норм) що були чинними на дату відкриття цього провадження. Окрім того позовні вимоги ґрунтуються як на спеціальних підставах для визнання оспорюваного правочину недійсним так і на загальних, що є належним способом захисту. Також позивач вказав на те, що ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" згідно договору поруки взяло на себе зобов`язання вчинити дії з повернення на рахунок ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" грошових коштів в разі порушення зобов`язань ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО". Водночас у позикодавця та позичальника не виникло жодних зустрічних зобов`язань, які могли бути вигідними боржнику. Також позивач зазначив, що відповідачі мали б надати до суду докази, які б підтверджували їх членство в Групі Конкорд, а також надати докази направлення повідомлення АТ "Укргазбанк" про укладення спірного правочину, проте такі докази не надані.

У додаткових поясненнях (надійшли до суду 19.09.2022) посилаючись на постанови Верховного суду від 28.10.2021 р. у справі №911/1012/13, від 17.08.2022 у справі №914/2252/20)914/2523/21) зверну увагу щодо необхідності застосування до спірних правовідносин ст. 42 КУзПБ.

Відтак позивач просить визнати недійсним договір поруки від 07.06.2018 р. до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., укладений між ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ"(відповідачем-1), ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (відповідачем-2) та ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО" (відповідачем-3).

Позиція відповідача-1:

Відповідач-1 з позовом не погоджується, просить у його задоволенні відмовити. У відзиві на позовну заяву від 13.12.2021 р. №13/12 зауважив, що Договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БЮ-0002 від 07.06.2018 та договір поруки від 07.06.2018 р., не є фіктивними договорами, а укладені з дотриманням умов Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 та направлені на виконання "Групою Конкорд" грошових зобов`язань та підтримку господарської діяльності. Також відповідач-1, посилаючись на ст. 256, 257 ЦК України, зазначив, що позовна давність підлягає паралельному застосуванню із строком зазначеним у ст. 20 Закону про банкрутство, ст. 42 КУзПБ.

Позиція відповідача-2:

Відповідач-2 заперечуючи проти позовних вимог у відзиві від 08.12.2021 на позовну заяву зазначив, що приписи ст. 42 КУзПБ у частинні підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019 р., так як до правовідносин, що склалися до 21.10.2019 р. підлягають застосуванню приписи ст. 20 Закону про банкрутство, згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 02.06.2021 р. у справі №904/7905/16. Також відповідач-2 зазначив, що договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БІО-0002 від 07.06.2018 та договір поруки від 07.06.2018 р. не є фіктивними договорами, як вважає позивач, а укладені з дотриманням умов Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 р. та направлені на виконання Групою Конкорд грошових зобов`язань перед АТ «Укргазбанк» і підтримку господарської діяльності сторін.

Позиція відповідача-3:

Відповідач-3 заперечуючи проти позовних вимог у відзиві №261021 від 26.11.2021 р. на позовну заяву зазначив, що в матеріалах справи та доводах позовної заяви відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили, що укладання оспорюваного правочину стало причиною неплатоспроможності ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" чи завдало шкоди інтересам іншим кредиторам, зокрема, кредиторам, виконання вимог яких забезпечене заставою та іпотекою. Обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними у процедурі банкрутства є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. Але, доводи позивача не містять будь-якої інформації стосовно завданої йому шкоди внаслідок укладання оспорюваного правочину. Також, відповідач-3 вважає, що слід критично ставитись до тверджень позивача про те, що договір позики та поруки укладений заінтересованими особами без настання реальних наслідків, оскільки, в такому випадку, за логікою позивача, слід з таких підстав визнавати недійсними і інші договори поруки, з тими ж заінтересованими особами, але які вже виступали поручителями перед позивачем - безпосередньо ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК". Також відповідач-3 зауважив, що у справі, що розглядається, спірний договір поруки до договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової позики було укладено сторонами 07.06.2018 року, тобто у період дії Закону про банкрутство від 22.12.2011 № 4212-VІ в редакції від 19.01.2013, що діяла до 21.10.2019, умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника в якому було врегульовано статтею 20 цього Закону, а заяву кредитора про визнання недійсним зазначеного договору подано до суду в листопаді 2021 року. Звертаючи увагу на норми ст. 256, ст. 257, ст. 267 ЦК України зазначив, що від дати укладання оспорюваного договору поруки до дати звернення позивача із позовною заявою про визнання такого договору недійсним минуло понад три роки (позовна давність), та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позиція третьої особи:

Третя особа чи її представник в судові засідання не з`являлися Також третя особа не скористалась своїм правом на подання пояснень щодо позову або відзивів.

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини та виходив з наступних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 21.09.2020 р. стосовно відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" відкрито провадження у справі №914/2252/20 про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна.

21.09.2020 р. на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" за №65245.

Ухвалою суду від 19.10.2021 р., винесеною за результатами попереднього засідання суду згідно із ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів, на загальну суму 320 615 827 грн. 68 коп. (в т.ч. 46 244 грн. 00 коп. судового збору), що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (серед яких і вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк", в т.ч. як забезпеченого кредитора).

На даний час у справі №914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" триває процедура розпорядження майном.

Так, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник (в даному випадку ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" - відповідач-2 у даній справі позовного провадження) перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства ч. 1 ст. 2 якого визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законами України.

Частиною 1 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

У контексті приписів ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор наділений правом звернутись до суду із заявою про визнання недійсними правочинів боржника в межах справи про банкрутство.

Слід зазначити, що забезпечені кредитори набувають статусу учасника провадження у справі про банкрутство з моменту порушення такого провадження (відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 904/6950/17, від 13.06.2018 у справі № 914/355/17, від 22.10.2019 у справі №910/11946/18, від 16.07.2020 року у справі №910/4475/19).

Предметом позову у даній справі є заявлені в межах справи про банкрутство позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" про визнання недійсним укладеного між ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", та ТзОВ «БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО» договору поруки від 07.06.2018 р. до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., з підстав ст. 42 КУзПБ, та ст. 203, ст. 215, 234 ЦК України.

У постанові від 28.10.2021 у справі №911/1012/13 Верховний Суд у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зазначив, що «Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

У контексті зазначеного можна зробити висновок, що застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливо лише при наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника, а відтак правочин (договір), укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватись судом на предмет його відповідності/невідповідності вимогам спеціального закону про банкрутство.

До того ж, на відміну від вимог ЦК України та ГК України, законодавство про банкрутство (як ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, так і ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, чинній з 19.01.2013) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів, укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

Верховний Суд зазначає, що критерієм для застосування норм ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

Оскільки провадження у справі №914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (відповідача-2 у даній справі позовного провадження) було відкрите 21.09.2020 р., тобто після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.10.2021 по справі № 911/1012/13, суд погоджується з доводами позивача, що до його позову про визнання недійсним договору поруки застосовується положення ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, а не ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як стверджують відповідачі (такою ж є позиція Верховного Суду у Постанові від 17.08.2022 у справі №914/2252/20(914/2523/21).

Так, згідно з ч. 1 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Частиною 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, основними критеріями визнання недійсним договору поруки від 07.06.2018 до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р. з підстав норм ст. 42 КУзПБ виділив те, що боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, та що боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, а також що боржник уклав договір із заінтересованою особою.

За умовами договору поруки від 07.06.2018 (п. 1.1) ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (поручитель/відповідач-2) поручається (зобов`язується) перед ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" (позикодавець/відповідач-1) за виконання ТзОВ «БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО» (позичальником/відповідачем-3) зобов`язань по договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р.; (п. 2.1.) відповідальність поручителя перед позикодавцем обмежується сплатою суми у розмірі 55 000 000,00 грн., що є максимально наданою сумою поворотної фінансової позики; (п. 3.2) в разі невиконання позичальником зобов`язань по основному договору, кредитор звертається з письмовою вимогою про визнання про виконання зобов`язань до поручителя, який зобов`язується не пізніше 7 календарних днів з дати отримання письмової вимоги.

Як встановлено судом, та відображено в ухвалі суду від 17.12.2020 р. у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (винесена за результатами розгляду кредиторських вимог ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" у справі про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2021 р. у справі №914/2252/20), відповідач-1 є кредитором у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", грошові вимоги якого серед іншого ґрунтуються на договорі поруки від 07.06.2018 р., яким боржник (відповідач-2) поручився перед позикодавцем (відповідачем-1) за виконання позичальником (відповідачам-3) зобов`язань по договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р. та на виконання якого відповідач-1 надав відповідачу-3 поворотну фінансову допомогу в розмірі 14 728 087,00 грн. Слід звернути увагу, що в згаданій вище ухвалі від 17.12.2020 відображено, що ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" на підставі п.3.2. договору поруки від 07.06.2018 звернулося до боржника, як поручителя, з вимогою від 20.05.2020 р. №В2/БІО-0002 повернути надану фінансову позику за основним договором №БІО-0002 від 07.06.2018 р. в розмірі 14 728 087,00 грн. Проте боржник (ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ"), як поручитель згідно договору поруки від 07.06.2018 р., не погасив заборгованість, яка виникла за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р. в розмірі 14 728 087,00 грн. Слід також зазначити, що вимоги ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" в цій частині визнані обґрунтованими, що відображено в ухвалі суду від 17.12.2020 р. у справі №914/2252/20, якою грошові вимоги кредитора ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" визнано в розмірі 34 644 466 грн. 17 коп.

Отже, з наведеного слідує, що спірний правочин - договір поруки, який укладено 07.06.2018 р., тобто більше ніж за два роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (за яким відповідач-1, як позикодавець, звертався з вимогою від 20.05.2020 р. до поручителя (відповідача-2) повернути фінансову позику, при цьому відповідач-2, як поручитель, вимогу не виконав через відсутність грошових коштів для повернення наданої фінансової допомоги в повному обсязі, і коштів не сплачував) не є і не може бути тим зобов`язанням, внаслідок якого в контексті ст.42 КУзПБ відповідач-2, як поручитель за спірним договором, став неплатоспроможним чи не міг виконати повністю чи частково свої грошові зобов`язання перед іншими кредиторами. Окрім цього, в контексті положень ст.42 КУзПБ даний спірний правочин не завдав збитків боржнику або кредиторам, оскільки як зазначено вище, жодних коштів боржник(відповідач-2) за цим договором не сплачував, а відтак, в контексті норми ч.3 ст.42 КУзПБ, не існує майна яке кредитор отримав від боржника(відповідача-2) і яке-б він був зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси. Внаслідок спріного провочину не відбулося жодного зменшення активів боржника(відповідача-2).

В свою чергу, в матеріалах справи наявний договір поруки №1/16/к/П-1 від 07.10.2016 року, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитором, ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", як поручителем, та ТзОВ "Альтернативні Енергоресурси" і ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", як позичальниками, яким підтверджується, що відповідач-1 є поручителем відповідача-2 та несе солідарну відповідальність перед позивачем, як кредитором, за Генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 р. на загальну суму 75 000 000,00 грн.

Отже, договір поруки №1/16/к/П-1 від 07.10.2016 року (за яким відповідач-1 є поручителем за відповідача-2 перед ПАТ АБ «Укргазбанк»(позивачем) на загальну суму 75 000 000,00 грн.), був укладений раніше від спірного договору поруки від 07.06.2018 року (за яким відповідач-2 є поручителем перед відповідачем-1, як позикодавцем, відповідальність при цьому за яким згідно п. 2.1., обмежена сплатою суми у розмірі 55 000 000,00 грн.). Наведеним спростовуються посилання позивача не те, що боржник (відповідач-2 в даному позовному провадженні) взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, та що спірний договір здійснений з метою включення до реєстру кредиторів штучно створених вимог і не відповідає критеріям розумності та добросовісності.

Щодо доводів позивача, що спірний договір укладений із заінтересованою особою та здійснений виключно з метою ухилення від виконання зобов`язань перед банком, та не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та є підставою для визнання цього договору недійсними згідно з положеннями статей 215,234 ЦК України, то слід зазначити таке.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення.

За умовами оспорюваного договору поруки від 07.06.2018 (п. 1.1) ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (поручитель/відповідач-2) поручається (зобов`язується) перед ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" (позикодавець/відповідач-1) за виконання ТзОВ «БІО ЕНЕРДЖІ ДНІПРО» (позичальником/відповідачем-3) зобов`язань по договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р.; (п. 2.1.) відповідальність поручителя перед позикодавцем обмежується сплатою суми у розмірі 55 000 000,00 грн., що є максимально наданою сумою поворотної фінансової позики; (п. 3.1) у разі порушення позичальником обов`язку за основним договором, позикодавець вправі звернутись із вимогою про виконання як до позичальника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем; (п. 5.1) договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки; (п. 5.2) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється через 365 календарних днів після закінчення строку дії основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, суть поруки як способу забезпечення зобов`язання полягає в тому, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку, який існує у відносинах боржника та кредитора, а у разі порушення боржником свого зобов`язання перед кредитором поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання замість боржника.

Договір поруки від 07.06.2018 року, який підписано з боку позикодавця та позичальника директорами товариств, з боку поручителя генеральним та фінансовим директорами, а також скріплений печатками товариств, забезпечувалось виконання за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., який з боку позикодавця (відповідача-1) виконаний повністю. При цьому слід зазначити, що отримані за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р. кошти, згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО"(том-1, а.с. 234-251), були спрямовані на виплату заробітної плати, сплату податків, закупівлю сировини для здійснення основної діяльності.

Як вже вище зазначалося, у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" було розглянуто заяву ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" про визнання кредиторських вимог в розмірі 34 660 733,46 грн., в обґрунтування якої кредитор покликався, в тому числі на укладений між ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", як позикодавцем, та ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", як поручителем, договір поруки від 07.06.2018 р., за умовами якого боржник (відповідач-2 у даній справі позовного провадження)поручився перед позикодавцем (відповідачем-1 у даній справі позовного провадження)за виконання позичальником - ТзОВ "Біо Енерджи Дніпро" (відповідачем-3 у даній справі позовного провадження)зобов`язань по договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р. та за яким позикодавцем було надано ТзОВ "Біо Енерджи Дніпро" поворотну фінансову допомогу, яка станом на дату подання вимоги становила 14 728 087,00 грн. Вказані вимоги в цій частині визнані обґрунтованими, що відображено в ухвалі суду від 17.12.2020 р. у справі №914/2252/20, винесеній за результатами розгляду заяви ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", якою грошові вимоги кредитора визнано в розмірі 34 644 466 грн. 17 коп. Ухвала суду від 17.12.2020 р. у справі №914/2252/20 оскаржувалась ПАТ АБ "Укргазбанк" до судів апеляційної та касаційної інстанції, та залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.08.2021 р. у справі №914/2252/20.

Отже, враховуючи наведене та наявні в матеріалах справи докази, оспорюваний договір містить всі істотні умови, які притаманні договору поруки. Підписання договору всіма сторонами свідчить про волевиявлення сторін на його укладення та про досягнення згоди щодо всіх умов договору, викладених за його змістом. Надання позикодавцем позики за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики, забезпеченого спірним договором поруки, та визнання судом в розмірі наданої позики кредиторських вимог позикодавця заявлених до поручителя, в сукупності спростовують доводи, що укладання договору поруки не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Отже, для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялось фіктивно. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 по справі №912/2185/16).

Як вже вище зазначено та підтверджується матеріалами справи, договором поруки від 07.06.2018 забезпечувалось виконання договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 р., який є фактично виконаним зі сторони позикодавця ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ". Позика надавалась за два роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", яке ініційовано іншим кредитором - ТзОВ "Науково-впроваджувальне підприємство "МАК". Поручитель зобов`язувався за повернення позичальником фінансової позики, проте через відсутність коштів позику не повернув, що стало наслідком визнання позикодавця в розмірі позики кредитором поручителя. Відтак з наведеного слідує, що спірний договір не відповідає критеріям фіктивного правочину.

Щодо тверджень позивача про те, що укладаючи 07.06.2018 р. договір поруки до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0002 від 07.06.2018 відповідач-2 - ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" порушив п. 5.2.8 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 р., укладеного між АБ "Укргазбанк" та ТзОВ "Альтернативні Енергоресурси", ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" (згідно з яким позичальники взяли на себе, крім інших, зобов`язання не отримувати та не надавити кредитів їх різновидів без попередньої письмової згоди банку), і такої згоди на укладання спірного договору банк не надавав, то такі спростовуються доданим до відзивів відповідачів договором про внесення змін та доповнень №4 від 27.03.2017 р., згідно умов якого сторони домовились викласти пункти, в т.ч. 5.2.8.1 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 р. у новій редакції наступного змісту: "п. 5.2.8.1 Позичальник зобов`язується не отримувати та не надавати кредитів, їх різновидів (фінансових позик, гарантій, надання порук, здійснення авалювання векселів, фінансового лізингу, розміщення облігацій, відкриття акредитивів) без попередньої письмової згоди банку (не враховуючи фінансові позики між позичальниками). Отримання фінансових позик від членів Групи Конкорд можливе без попередньої письмової згоди банку. Позичальник зобов`язаний письмово повідомити банк про отримання фінансової позики від будь-якого члена Групи Конкорд не пізніше 5-го банківського дня з дня укладання відповідного правочину із зазначенням суттєвих умов отримання фінансової позики".

Разом з тим слід звернути увагу, що ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" за договором поруки №1/16/к/П-1 від 07.10.2016 року є поручителем позичальників (ТзОВ "Альтернативні Енергоресурси" та ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ") перед позивачем ПАТ АБ "Укргазбанк" за Генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 р. Також, як зазначив позивач у позовній заяві, між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТзОВ «БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО» укладено кредитний договір відновлювальної кредитної лінії №2/8/к від 13.02.2018, поручителями за яким виступають, зокрема, ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ", ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ". Слід відзначити, що підозр щодо фіктивності таких договорів з огляду на їх укладення із пов`язаними юридичними особами, у позивача не виникло, а навпаки позивач у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" звертався до боржника з грошовими вимогами, в тому числі як до поручителя за зобов`язаннями ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО" перед АБ "УКРГАЗБАНК", що виникли, зокрема за договором №2/18/к від 13.02.2018, поручителем за яким виступив ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" згідно договору поруки №2/18/к/П-6 від 17.04.2018 р. Вказані вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" в цій частині визнані у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ" в розмірі 67 032 858 грн. 86 коп., що відображено в ухвалі суду від 19.10.2021 р. у справі №914/2252/20, винесеній за результатами розгляду заяви ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", якою грошові вимоги кредитора визнано в загальній сумі 201 241 569 грн. 22 коп. (в. т.ч. 134 204 506 грн. 36 коп. забезпечених заставою).

Слід також зазначити, що в контексті положень ст. 42 КУзПБ, умовою визнання недійсним договору боржника із заінтересованою особою, є завдання збитків боржнику або кредиторам, чого не мало місце в даному випадку, окільки як зазначалося вище, боржник(відповідач-2) жодних коштів за спірним договором не сплачував, і в контексті норми ч.3 ст.42 КУзПБ, не існує майна яке кредитор(заінтересована особа) отримав від боржника(відповідача-2) і яке-б він був зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси. Жодного виведення активів за спірним договором на користь заінтересованої особи(осіб) з матеріалів справи не вбачається, а зміст ухвали суду від 17.12.2020 р. у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ"(якою грошові вимоги кредитора ТзОВ "КОКСОХІМРЕМОНТ" визнано в розмірі 34 644 466 грн. 17 коп. та яка залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанції) прямо це підтверджує. В свою чергу, цим спростовується твердження позивача про те що спірний договір начебто здійснений виключно з метою ухилення від виконання зобов`язань перед банком. При цьому суд відзначає що вимоги ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" до ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", які виникли власне із діяльності останнього(а не як поручителя за ТзОВ "БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО") на суму 134 204 506 грн. 36 коп. забезпечуються заставою майна боржника, про що свідчить вищезгадувана ухвала суду від 19.10.2021 р. у справі №914/2252/20 про банкрутство ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", винесена за результатами розгляду заяви ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК".

З наведеного суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено що спірний правочин завдав збитків боржнику або кредиторам, чи призвів до неплатоспроможності ТзОВ "АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ", чи призвів до неможливості повного чи часткового виконання зобов`язання перед іншими кредиторами, чи що спірним правочином боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, чи що спірним правочином здійснювалося виведення активів на користь заінтересованої особи(осіб).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ( п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України").

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на все вище наведеного, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Сплачена сума судового збору 2 270,00 грн., відповідно до ст. 123,ст.129 ГПК України покладається на позивача.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із усього вищенаведеного, керуючись ст.ст. 13,74,76-79,86,123,129,236-241 ГПК України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 28.09.2022 р.

Суддя Морозюк А.Я.