УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

26.09.2022Справа № 910/6664/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши в нарадчій кімнаті заяву (вх.№01-20/4744/22)ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЖК ЖЕНЕВА" (код 43104424) про забезпечення позову у справі 910/6664/22

за позовом ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЖК ЖЕНЕВА" (код 43104424, бульвар Вацлава Гавела, будинок 9-а м. Київ, 03067, е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (код 38570010, вул.Льва Толстого, 41, кв 10, м Київ, 01032

та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

про витребування нерухомого майна з незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності

без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ

В провадженні Господарського суду міста Києва на стадії підготовчого провадження перебуває дана справа за вказаним позовом.

Предметом спору у даній справі є витребування майна з чужого незаконного володіння на користь співвласників спільного майна багатоквартирного будинку в особі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК ЖЕНЕВА» (КОД , Адреса: АДРЕСА_2) групу приміщень №2 (приміщення № 101 і № 102) згідно з даними технічного паспорту від 27.12.2016, площею 59,1 кв.м. та про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та припинення права приватної власності та закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на: приміщення № 101 і № 102, загальною площею 59, 1 кв.м., що входить у групу приміщень №2, загальною площею 59, 1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 20800011.

Спір обґрунтований тим, що спірне нерухоме майно є допоміжними приміщеннями, які призначені для забезпечення експлуатації і обслуговування загальнобудинкових інженерних мереж.

На підставі проведеного Правлінням огляду будинку АДРЕСА_2 та висновку експерта №865/05/2022 від 24.05.2022 року з`ясовано належність групи приміщень №2 до допоміжних.

Слід зазначити, що з доказів позивача вбачається, що спір стосується приміщення, яке знаходиться в об`ємі підвалу багатоквартирного будинку, в той час як відповідач на підтвердження своєї позиції надав світлокопії фотографій фасаду будівлі.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна спірний об`єкт нерухомого майна був проданий ОСОБА_1 - співвідповідачеві у справі.

Так, спірний об`єкт нерухомого майна 13.09.2022 став власністю вказаної фізичної особи, яке зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, дата і час реєстрації 13.09.2022, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 284 виданий 13.09.2022 приватним нотаріусом КМНО Шкрібляк К.П.

Під час підготовчого провадження позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на приміщення № 101 і № 102, загальною площею 59, 1 кв.м., що входить у групу приміщень №2, загальною площею 59, 1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 47839789, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована наступним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи, де вказав, що 06.12.2019 року між Відповідачем та ОСОБА_1 укладено Попередній договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №2/Л щодо відчуження нежитлового приміщення №2, 1 рівень, у будинку АДРЕСА_2 . Останній платіж за цим Договором повинен був бути здійснений до 20.12.2022 року.

На даний час право власності на приміщення 2 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 . Підставою для реєстрації є договір купівлі- продажу, нежитлового приміщення, серія та номер: 284, виданий 13.09.2022, видавник: Приватний нотаріус КМНО Шкрібляк К.П.

Про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 Позивачу стало відомо завдяки отриманню витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При чому перехід права власності відбувся одразу з після першого засідання у справі № 910/6664/22 про витребування майна.

Особливістю правового статусу допоміжних приміщень є те, що вони є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку в силу прямої норми закону і підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій. Зазначене виключає набуття будь-якою особою права власності на такі приміщення, як на окремий об`єкт цивільних прав

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Отже, заявлення такої вимоги неволодіючим власником презюмує перебування майна, що є предметом спору у фактичному володінні відповідача за позовом і правомірність такого володіння не спростована, допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

Між сторонами існує спір щодо права власності на майно, а способом захисту свого права заявник обрав звернення з віндикаційним позовом. При цьому щодо спірного майна протягом короткого проміжку часу було вчинено реєстраційні дії щодо права власності інших осіб на майно, що дає підстави для обґрунтованих припущень, що до закінчення розгляду даної справи майно, яке вже вибуло із володіння заявника, може бути в черговий раз відчужено відповідачем. У такому випадку заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення речового права.

Заявлені та застосовані судом заходи забезпечення позову не позбавляють скаржника його прав, не перешкоджають займатися господарською діяльністю, а лише обмежують його право на період дії таких заходів розпоряджатися спірним нерухомим майном.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Разом з тим, посилання позивача на судову практику з питань забезпечення позову у справах 910/10598/21(), 910/11069/21 та 924/789/18 не заслуговують на увагу, оскільки предмет спору та правове регулювання у загаданих справах є іншими ніж у справі 910/6664/22 де пред`явлений віндикаційний позов.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для забезпечення позову обраними заходами - накладенням арешту на нерухоме майно - приміщення № 101 і № 102, загальною площею 59, 1 кв.м., що входить у групу приміщень №2, загальною площею 59, 1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 47839789, що з 13.09.2022 належить ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 136-140, 144, 228, 230, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме - накласти арешт на нерухоме майно - приміщення № 101 і № 102, загальною площею 59, 1 кв.м., що входить у групу приміщень №2, загальною площею 59, 1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 47839789, що з 13.09.2022 належить ОСОБА_1 .

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6664/2 підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та її оскарження не зупиняє її виконання.

4. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить три роки, до 25.09.2025.

Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6664/22 є ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЖК ЖЕНЕВА" (код 43104424, бульвар Вацлава Гавела, будинок 9-а м. Київ, 03067, е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6664/22 є Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" (код 38570010, вул.Льва Толстого, 41, кв 10, м Київ, 01032.

Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2022 у справі № 910/6664/22 є ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Ухвала набрала законної сили 26.09.2022 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Суддя Ігор Курдельчук