ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.09.2022 м. ДніпроСправа № 904/2295/22
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» від 30.08.2022 про передачу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінергія-Груп» м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» смт. Млинів

про стягнення суми боргу в розмірі 800000грн., пені в розмірі 554735грн.31коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1038139грн.73коп., 3% річних в розмірі 85326грн.55коп., інфляційної складової в розмірі 562325грн.93коп.

Новікова Р.Г.

Представники:

від позивача: Смагін В.Г., ордер серія АЕ №1127115 від 05.01.2022, адвокат;

від відповідача: Тарновецький П.Я., ордер серія ВК №1052236 від 30.08.2022, адвокат;

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінергія-Груп» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 800000грн., пені в розмірі 554735грн.31коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1038139грн.73коп., 3% річних в розмірі 85326грн.55коп., інфляційної складової в розмірі 562325грн.93коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати послуг на підставі договору про виготовлення та постачання продукції №25/09-01 від 25.09.2020.

Позивач зазначає, що на виконання договору про виготовлення та постачання продукції №25/09-01 від 25.09.2020 та специфікацій до цього договору від 26.10.2020, від 04.11.2020, від 06.11.2020, від 16.11.2020, від 17.11.2020, від 25.11.2020, від 09.12.2020, від 15.12.2020, від 17.12.2020, від 21.12.2020, від 24.12.2020, від 11.01.2021, від 19.01.2021, від 22.01.2021, від 27.01.2021, від 01.02.2021, від 08.02.2021, від 09.03.2021, від 11.03.2021, від 16.03.2021, від 18.03.2021, від 26.03.2021, від 06.04.2021, від 19.04.2021, від 26.04.2021, від 14.05.2021, від 18.05.2021, від 31.05.2021, від 03.06.2021, від 15.06.2021, від 17.06.2021, від 24.06.2021, від 30.06.2021, від 07.07.2021, від 13.07.2021, від 21.07.2021, від 27.07.2021, від 02.08.2021, від 10.08.2021, від 12.08.2021, від 25.08.2021, від 31.08.2021, від 14.09.2021, від 28.09.2021, від 30.08.2021, від 04.10.2021, від 13.10.2021, від 19.10.2021, від 01.11.2021, від 01.11.2021 поставив відповідачу продукцію та надав послуги з додрукарської підготовки на суму 15487507грн.13коп.

Позивач вказує, що наведене підтверджується видатковими накладними та актом здачі-приймання робіт: №26/10-6 від 26.10.2020 на суму 326062грн.24коп., №04/11-3 від 04.11.2020 на суму 73678грн.01коп., №06/11-6 від 06.11.2020 на суму 70429грн.44коп., №16/11-4 від 16.11.2020 на суму 231202грн.82коп., №17/11-2 від 17.11.2020 на суму 281985грн.56коп., №25/11-3 від 25.11.2020 на суму 140401грн.69коп., №09/12-4 від 09.12.2020 на суму 405277грн.04коп., №15/12-9 від 15.12.2020 на суму 499517грн.35коп., №17/12-3 від 17.12.2020 на суму 251332грн.92коп., №21/12-1 від 21.12.2020 на суму 272072грн.59коп., №19 від 04.01.2021 на суму 780697грн.52коп., №9 від 11.01.2021 на суму 641496грн.96коп., №32 від 19.01.2021 на суму 199571грн.70коп., №43 від 22.01.2021 на суму 49840грн.60коп., №59 від 27.01.2021 на суму 137140грн.44коп., №75 від 01.02.2021 на суму 275648грн.82коп., №102 від 08.02.2021 на суму 410372грн.34коп., №186 від 09.03.2021 на суму 238484грн.23коп., №193 від 11.03.2021 на суму 146324грн.33коп., №209 від 16.03.2021 на суму 210638грн.21коп., №217 від 18.03.2021 на суму 41980грн.78коп., №232 від 26.03.2021 на суму 300072грн.47коп., №270 від 06.04.2021 на суму 322896грн.05коп., №300 від 19.04.2021 на суму 418383грн.90коп., №320 від 26.04.2021 на суму 307531грн.16коп., №369 від 14.05.2021 на суму 190914грн.49коп., №383 від 18.05.2021 на суму 543185грн.89коп., №429 від 31.05.2021 на суму 552905грн.10коп., акт №66 від 03.06.2021 на суму 53293грн.50коп., №469 від 15.06.2021 на суму 970255грн.24коп., №474 від 17.06.2021 на суму 184981грн.50коп., №486 від 24.06.2021 на суму 167917грн.20коп., №501 від 30.06.2021 на суму 222618грн., №515 від 07.07.2021 на суму 348909грн., №524 від 13.07.2021 на суму 167240грн.70коп., №545 від 21.07.2021 на суму 358805грн.70коп., №560 від 27.07.2021 на суму 359224грн.80коп., №582 від 02.08.2021 на суму 93142грн.50коп., №593 від 10.08.2021 на суму 350872грн.50коп., №597 від 12.08.2021 на суму 268554грн., №621 від 25.08.2021 на суму 386103грн.30коп., №641 від 31.08.2021 на суму 199250грн.70коп., №665 від 14.09.2021 на суму 704756грн.22коп., №702 від 28.09.2021 на суму 606402грн.94коп., №706 від 30.09.2021 на суму 391408грн.08коп., №715 від 04.10.2021 на суму 244340грн.46коп., №737 від 13.10.2021 на суму 55508грн.68коп., №745 від 19.10.2021 на суму 383787грн.60коп., №768 від 01.11.2021 на суму 333919грн.32коп., №773 від 01.11.2021 на суму 316170грн.54коп.

Позивач стверджує, що обов`язок відповідача з оплати поставленої продукції та наданих послуг виник через 45 календарних днів з моменту її прийняття, а за видатковими накладними від 04.11.2020, 06.11.2020 та 25.11.2020 - через 60 календарних днів.

Позивач зазначає, що відповідач своєчасно оплатив вартість продукції, передану за видатковими накладними №26/10-6 від 26.10.2020 на суму 326062грн.24коп., №04/11-3 від 04.11.2020 на суму 73678грн.01коп. та №06/11-6 від 06.11.2020 на суму 70429грн.44коп. Вартість решти продукції та послуг сплачувалась з порушенням строку оплати. Всього відповідач перерахував позивачу суму в розмірі 14687507грн.13коп. Несплачена сума боргу становить 800000грн.

Згідно з розрахунком позивача, сума боргу в розмірі 800000грн. складається з сум боргу - в розмірі 149910грн.14коп за видатковою накладною №745 від 19.10.2021, в розмірі 333919грн.32коп. за видатковою накладною №768 від 01.11.2021, в розмірі 316170грн.54коп. за видатковою накладною №773 від 01.11.2021.

Посилаючись на пункти 5.4, 7.4 договору №25/09-01 від 25.09.2020, за порушення строків оплати продукції позивач нарахував та заявив до стягнення 0,1% за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1038139грн.73коп. за загальний період з 01.01.2021 по 05.08.2022 та пеню в розмірі 554735грн.31коп. за загальний період з 01.01.2021 по 05.08.2022.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 85326грн.55коп. за загальний період з 01.01.2021 по 05.08.2022, інфляційну складову в розмірі 562325грн.93коп. за загальний період січень 2021року червень 2022року.

Обґрунтовуючи подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області, позивач посилається на положення частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України та пункт 1.3 договору №25/09-01 від 25.09.2020.

Позивач повідомляє, що розмір витрат на правничу допомогу становить 71250грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2022 позов залишений без руху та наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2022 прийнятий позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача від 30.08.2022 про продовження строків надання відзиву.

Також на адресу суду 30.08.2022 засобами електронного зв`язку надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» від 30.08.2022 про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

Відповідач вказує, що згідно зі статтею 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» є Рівненська область, Млинівський район, смт. Млинів, вул. Народна, буд.50.

Частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідач посилається на положення частини 1 статті 197 Господарського кодексу України та зазначає, що господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Відповідач вказує, що пунктом 1.3 договору №25/09-01 від 25.09.2020 місце виконання договору визначено за адресою вул. Данила Галицького, буд.2а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49102. При цьому пунктами 1.2, 6.1, 6.8 договору №25/09-01 від 25.09.2020 встановлено, що асортимент, кількість, ціна, умови оплати, терміни та умови поставки кожної окремої партії продукції узгоджуються сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною договору. Місце фактичної передачі продукції зазначається в специфікаціях кожної партії продукції. Умови поставки продукції вказуються в специфікаціях до договору.

На підставі викладеного відповідач стверджує, що виконання зобов`язань з поставки позивачем договірної продукції відповідачу і, відповідно, місцем виконання договору є місцезнаходження відповідача. Тому у позивача відсутнє право вибору між господарськими судами, спір має розглядатись Господарським судом Рівненської області.

Відповідач також повідомляє, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі №904/716/22 залишена без змін ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 про направлення справи за територіальною підсудністю за місцезнаходженням відповідача. При цьому позивачем у справі №904/716/22 також було Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінергія-Груп».

На адресу суду 20.09.2022 надійшли заперечення позивача щодо передачі справи за територіальною підсудністю.

Позивач вважає помилковою позицію відповідача про те, що передбачений специфікаціями обов`язок позивача поставити продукцію до смт. Млинів свідчить про особливість (специфіку) договору в частині місця його виконання за усіма зобов`язаннями, включаючи грошове.

Позивач вказує, що жодна зі специфікацій не містить обов`язку позивача з доставки продукції за місцезнаходженням відповідача. Усі специфікації містять положення про здійснення доставки за рахунок позивача. Тобто на позивача покладений обов`язок сплатити доставку продукції.

Зі змісту всіх видаткових накладних на поставлену продукцію вбачається, що її поставка (виконання позивачем свого обов`язку за договором) відбулися у м. Дніпро.

Укладений між сторонами договір №25/09-1 від 25.09.2020 є двостороннім. Виконання договору полягає не лише у поставці продукції, а і в оплаті такої продукції відповідачем. Місце виконання договору визначається змістом зобов`язання, яке слід виконати стороні. Спір виник внаслідок невиконання відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати отриманої продукції. Місце виконання такого грошового зобов`язання, як і всього договору, прямо визначено пунктом 1.3 договору №25/09-1 від 25.09.2020 - вул. Данила Галицького, буд. 2А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл.

Відповідно до статті 532 Цивільного кодексу України за грошовим зобов`язанням виконання провадиться за місцезнаходженням кредитора (юридичної особи) на момент виникнення зобов`язання. Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 197 Господарського кодексу України.

Із наведених норм закону також вбачається, що місцем виконання договору щодо грошового зобов`язання відповідача є місцезнаходження позивача, оскільки останній є кредитором за таким зобов`язанням.

Тому на підставі статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору територіальної юрисдикції належить позивачу.

Позивач не погоджується з посиланням відповідача на судову практику у справі №904/716/22, зокрема, тому, що правовідносини у справі №904/716/22 не є подібними правовідносинам у справі №904/2295/22.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022, занесеною до протоколу судового засіданні від 20.09.2022, задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 28.09.2022.

На адресу суду 21.09.2022 надійшли додаткові заперечення позивача щодо передачі справи за територіальною підсудністю.

Позивач посилається на висновок, викладений в постанові Центрального апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №904/189/21 про те, що місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці. Сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін.

У постанові Центрального апеляційного господарського суду від 05.10.2021 у справі №904/189/21 також було зазначено, що спірні правовідносини виникли з укладеного між сторонами договору про виготовлення та постачання продукції №08/11-1 від 08.11.2019, в пункті 1.3. якого сторонами було погоджено, що місце виконання договору: вул. Данила Галицького, буд.2А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49102. Оскільки у даному випадку сторони в умовах договору визначили певне місце його виконання, відсутні підстави для застосування пункту 4 абзацу другого частини першої статті 532 Цивільного кодексу України.

На адресу суду 23.09.2022 надійшов відзив відповідача, в якому відповідач не погодився із заявленими вимогами та вказав таке:

- при розрахунку суми боргу позивач не врахував здійснений відповідачем платіж в розмірі 50000грн. платіжним дорученням №8112 від 08.08.2022;

- з огляду на положення статті 258 Цивільного кодексу України та звернення позивача до суду з позовом 09.08.2022, вимоги про стягнення пені до 10.08.2021 заявлені після спливу позовної давності, тому наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності;

- позивач просить зменшити розмір пені до 100000грн. на підставі положень статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та враховуючи те, що - загальний розмір вимог про стягнення неустойки, процентів річних та інфляційних втрат майже в три рази більше розміру заборгованості за поставлену продукцію; прострочення оплати продукції було незначним, крім продукції щодо якої наявна заборгованість; у зв`язку з активними бойовими діями у Житомирській та Київській областях фактично з кінця лютого та до кінця квітня 2022 року господарська діяльність відповідача була припинена (неможливо було як отримати сировину для виготовлення продукції, так і реалізувати її третім особам); незначний розмір заборгованості з оплати продукції у порівнянні з оборотами протягом дії договору;

- позивач не нараховував відповідачу проценти за користування чужими грошовими коштами, а тому у відповідача не виникало обов`язку їх оплати;

- позивач просить стягнути 0,1% за користування чужими грошовими коштами, що згідно розрахунків позивача арифметично повинно становити 1038грн.14коп. (1038139грн.73коп. х 0,1%) замість заявленої суми в розмірі 1038139грн.73коп.;

- одночасна сплата процентів на підставі пункту 5.4 договору №25/09-1 від 25.09.2020 та на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України є порушенням статті 61 Конституції України;

- пунктом 5.4 договору №25/09-1 від 25.09.2020 сторонами було погоджено інший розмір процентів, ніж визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України;

- при розрахунку інфляційних втрат позивач не врахував дефляцію у серпні 2021року, що призвело до помилкового розрахунку розміру інфляційних втрат.

Також відповідач навів зауваження щодо зазначеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідач зазначає, що розрахунок розміру витрат на правничу (правову) допомогу неспівмірний, оскільки:

- дана справа є нескладна;

- види правничої (правової) допомоги дублюються (наприклад, аналіз (вивчення) первинних документів та розрахунок загальної заборгованості за договором дублюють складення позовної заяви тощо);

- час адвоката на надання правничої (правової) допомоги враховуючи характер справи є завищеним;

- вартість винагороди (гонорару) адвоката за одну годину роботи в розмірі 1500грн. в 37 разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої у 2022 році та не відповідає складності справи;

- позивач не вживав заходів досудового врегулювання спору.

На думку відповідача, є співмірним розмір витрат позивача на правничу (правову) допомогу в розмірі 8000грн. Тому відповідач заявляє клопотання про зменшення розміру на професійну правничу) допомогу адвоката та встановлення його в розмірі 8000грн.

Розглянувши клопотання відповідача від 30.08.2022 про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю), суд залишає його без задоволення з таких підстав.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим відповідно до частин 1, 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору №25/09-1 від 25.09.2020 з виготовлення та постачання продукції.

Згідно з пунктом 1.1 та підпунктом 1.4.3 договору №25/09-1 від 25.09.2020 замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) бере на себе зобов`язання з виготовлення і постачання гнучкої рулонної упаковки (продукція). Замовник приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити продукцію.

Таким чином виконання сторонами договору №25/09-1 від 25.09.2020 полягає не лише у поставці продукції позивачем, а й в оплаті такої продукції відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Згідно з частиною 1 статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

В пункті 1.3 договору №25/09-1 від 25.09.2020 сторонами узгоджено, що місцем виконання договору є вул. Данила Галицького, буд. 2А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл. Тобто згідно з умовами договору сторони визначили певне місце його виконання.

В частині 1 статті 532 Цивільного кодексу України визначено, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання.

В даному випадку сторони визначили в пункті 1.3 договору №25/09-1 від 25.09.2020 певне місце його виконання - вул. Данила Галицького, буд. 2А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл.

Враховуючи положення частин 1, 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подана позивачем з дотриманням правил підсудності до Господарського суду Дніпропетровської області.

Керуючись статтями 29, 86, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Терлич» від 30.08.2022 про передачу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Рівненської області справи №904/2295/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний 03.10.2022.

Суддя Р.Г. Новікова