РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.09.2022Справа №910/19572/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна"
до:Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні:
позивача:1. Акціонерного товариства "Вітаміни"
2. Представництва "Софарма" АД
відповідача:3. Фізичної особи-підприємця Гаасс Лесі Василівни
4. Фізичної особи-підприємця Яроша Віталія Валерійовича
простягнення 110 050,29 грн.
за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна"
простягнення заборгованості
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Франчук А.В.
від відповідача:Куцмида В.І.
від третіх осіб 1, 2:Франчук А.В.
від третіх осіб 3, 4:Куцмида В.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" (надалі "Товариство") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни (надалі "Підприємець") про стягнення 110 050,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно ухиляється від виконання умов п. 4.1 Договору суборенди №38/18 від 08.06.2018 в частині повернення на користь позивача протягом 5 робочих днів з дати підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди гарантійного платежу у розмірі 110 050,29 грн., у зв`язку з чим останній вказує на наявність правових підстав для стягнення таких коштів з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/19572/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено проведення судового засідання на 11.01.2022.

23.12.2021 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заяву про залишення позовної заяви без руху, мотивовану тим, що на дату звернення з такою заявою до суду на адресу реєстрації місцезнаходження Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни не надходило примірника позовної заяви з додатками, а тому існують правові підстави для залишення такого позову без руху згідно ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

04.01.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про доручення доказів направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу відповідача, до якого, зокрема, додано опис-вкладення в цінний лист, адресований Фізичній особі-підприємцю Мельник Ганні Ігорівні, направлений 30.12.2021.

11.01.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2022 відкладено вирішення питання про перехід в загальне позовне провадження на наступне засідання; оголошено перерву в судовому засіданні до 01.02.2022.

28.01.2022 через відділ діловодства представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнає, вказує на те, що: сума гарантійного платежу становить 103 214,05 грн., а не 110 050,29 грн., як вказує позивач у позові, оскільки різниця у таких сумах (6 836,24 грн.) є винагородою за адміністрування та обслуговування орендованого приміщення, що не відноситься до гарантійного платежу; за позивачем рахується заборгованість з оплати орендної плати за вересень 2021 року, а тому відповідач мав право зарахувати суму гарантійного платежу в рахунок погашення такої заборгованості.

Також, 28.01.2022 через відділ діловодства суду Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни надійшов зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" про стягнення заборгованості.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що відповідачем за зустрічним позовом не було належним чином виконано взяті на себе за договором суборенди №38/18 від 08.06.2018 грошові зобов`язання по сплаті орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 106 016,82 грн. Крім того, позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення нараховані за прострочення виконання такого грошового зобов`язання пеню у розмірі 5 992,13 грн., 3% річних у розмірі 1 028,22 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 867,04 грн.

Протокольною ухвалою суду від 01.02.2022 вирішено здійснювати розгляд справи №910/19572/21 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі проведення підготовчого засідання на 22.02.2022; встановлено позивачу для надання пояснень щодо прийняття зустрічної позовної заяви строк у 2 дні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2022 прийнято зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" про стягнення заборгованості до розгляду з первісним позовом у справі №910/19572/21; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

14.02.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, у відповідності до якої вказував на те, що з огляду на зміст відзиву та наданих доказів не підлягає доведенню факт відключення 26.08.2021 орендованих приміщення від електропостачання, а є лише необхідним визначення дійсної дати його відновлення. В підтвердження своїх доводів щодо протиправної поведінки відповідача та відсутності електропостачання у проміжок часу з 26.08.2021 по 10.09.2021 вказував на те, що умовами договору не передбачено право суборендодавця припиняти електропостачання як способу реагування на прострочення суборендаря по сплаті орендних чи інших платежів, в той час з метою покриття такої можливої заборгованості і сплачується гарантійний платіж, а тому такі дії були нічим іншим як спонуканням позивача до передачі відповідачу свого майна. Надані позивачем докази відсутності електропостачання у вказаний період жодним чином не спростовано відповідачем, а викладені в наданих ним актах від 26.08.2021 та від 30.08.2021 обставини не підтверджуються зібраними в матеріалах справи доказами.

22.02.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом якого вказував на те, що позивач не спростував використання ним орендованих приміщень до 30.09.2021 за цільовим призначенням, що підтверджується актом приймання-передачі від 30.09.2021 та не погасив заборгованість зі сплати орендних платежів, у зв`язку з чим відповідач правомірно згідно приписів п. 4.7 договору притримав гарантійний платіж до моменту погашення заборгованості за вересень 2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 22.02.2022 відкладено підготовче засідання на 17.03.2022.

Підготовче засідання 17.03.2022 не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активними бойовими діями у Київській області та місті Києві.

25.03.2022 в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" зареєстровано раніше поданий представником позивача відзив на зустрічну позовну заяву, у відповідності до якого проти зустрічного позову заперечував, вказував на те, що позивач дійсно не сплачував орендні платежі за вересень 2021 року, проте це було обумовлено неможливістю використовувати орендоване приміщення внаслідок відключення електроенергії суборендодавцями, що як беззаперечно підтверджується матеріалами справи мало місце у період з 26.08.2021 по 10.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2022 призначено проведення підготовчого засідання на 07.06.2022.

07.06.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано клопотання про виклик для допиту свідків, за змістом якого просив викликати для допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки викладені ними в поданих Товариством заявах свідків обставини суперечать доказам, поданим Підприємцем, в т.ч. акту про події від 26.08.2021, що відбулись у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, представником позивача було подано додаткові пояснення на заперечення відповідача, у відповідності до яких вказував, зокрема, на те, що посилання відповідача на акт огляду суборендованого приміщення від 10.09.2021, його лист від 23.09.2021 та акт прийняття-передачі приміщення в оренду від 17.10.2018 не мають ніякого доказового значення для розгляду даної справи, оскільки: акт від 2018 року складено не за участю позивача; акт від 10.09.2021 було складено за 20 днів до повернення приміщення з суборенди, в той час як саме після 10.09.2021 суборендарями здійснювалися певні ремонтні роботи у приміщенні; лист від 23.09.2021 було складено до повернення приміщень, а тому він не міг містити претензій до стану приміщень після завершення строку оренди.

Протокольною ухвалою суду від 07.06.2022 відкладено підготовче засідання у справі без визначення дати та часу; вирішено наступне підготовче засідання здійснювати в режимі відеоконференції у зв`язку з чим необхідно погодити дату та час наступного засідання з Білогірським районним судом Хмельницької області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 призначено проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції на 16.06.2022.

15.06.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої зазначав, що сума позову має бути відкоригована відповідно до курсу долара США на момент розгляду справи, а тому просив стягнути з відповідача гарантійний платіж у розмірі 115 469,00 грн.

Протокольними ухвалами суду від 16.06.2022 прийнято заяву про збільшення розміру первісного позову, у зв`язку з чим має місце нова ціна первісного позову - 115 469,00 грн.; залучено до участі у справі Акціонерне товариство "Вітаміни" та Представництво "Софарма" АД в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; залучено до участі у справі Фізичну особу-підприємця Гаасс Лесю Василівну та Фізичну особу-підприємця Ярош Віталія Валерійовича в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; відкладено підготовче засідання, проведення якого в режимі відео конференції призначено ухвалою суду від 20.06.2022 на 14.07.2022.

05.07.2022 через відділ діловодства суду представником Представництва "Софарма" АД подано пояснення, за змістом якого з позовними вимогами Товариства погоджувався та їх підтримував, вказував на те, що дійсно 26.08.2021 мало місце відключення орендованих приміщень від електропостачання суборендодавцями таких приміщень, яке супроводжувалося вимогами останніх до суборендарів або передати суборендодавцям майно суборендарів та сплатити орендні платежі, або залишити орендовані приміщення, у зв`язку з чим Представництво "Софарма" АД як і Товариство було вимушено залишити приміщення через неможливість його використання та не усунення відповідних перешкод (відсутність електропостачання) суборендодавцем після його офіційного повідомлення про це.

Також, аналогічні за своїм змістом пояснення були надані і представником АТ "Вітаміни".

14.07.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якого вказував, що сума гарантійного платежу за договором була визначена у гривні та оплачена у гривні, а тому підстави для коригування з огляду на курс долару США відсутні, Крім того, зазначав, що згідно п. 4.1 договору сума гарантійного платежу становить 103 214,05 грн., тоді як сума коштів у розмірі 6 836,24 грн., яка була оплачена Товариством разом з гарантійним платежем на підставі рахунку №84 від 22.10.2018, являла собою винагородою за адміністрування та обслуговування орендованого приміщення і не відноситься до гарантійного платежу.

Протокольними ухвалами суду від 14.07.2022 долучено до матеріалів справи пояснення третіх осіб та додані до них докази; відкладено підготовче засідання, проведення якого в режимі відеоконференції призначено ухвалою суду від 14.07.2022 на 28.07.2022.

27.07.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача надано пояснення, у відповідності до яких, враховуючи викладені третіми особами 1, 2 у своїх поясненнях обставини, зауважив, що ані позивач, ані треті особи 1, 2 не звертались до відповідача із заявою про припинення і залишення приміщення раніше 30.09.2021, а отже, використовували такі приміщення до 30.09.2021. Також, вказував на те, що представники позивача та третіх осіб 1, 2 були обізнані про передачу 26.08.2021 ФОП Ярош В.В. ключів від щитової охоронцю після відключення електропостачання, а тому не були позбавлені можливості самостійного поновлення електропостачання до орендованих ними приміщень, що не потребувало будь-яких дій від відповідача.

Також, 27.10.2022 представником третіх осіб 3, 4 було подано пояснення (аналогічні за своїм змістом), згідно яких позову не визнавав, підтримував позицію відповідача щодо відсутності правових підстав для повернення гарантійного платежу; наполягав на тому, що представники позивача та третіх осіб 1, 2 були обізнані про передачу 26.08.2021 ФОП Ярош В.В. ключів від щитової охоронцю після відключення електропостачання, а тому не були позбавлені можливості самостійного поновлення електропостачання до орендованих ними приміщень, що не потребувало будь-яких дій від відповідача.

Протокольними ухвалами суду від 28.07.2022 долучено подані пояснення до матеріалів справи; закрито підготовче провадження у справі; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; викликано в наступне засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якості свідків, явку яких зобов`язано забезпечити ОСОБА_6 ; викликано в наступне засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в якості свідків, явку яких зобов`язано забезпечити Товариство; запропоновано ФОП Мельник Г.І., ФОП ОСОБА_7 та ФОП Ярош В.В. з`явитись особисто в наступне засідання; запропоновано адвокату Ямчуку М.Р. взяти участь в наступному засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи EasyCon; призначено розгляд справи по суті на 19.08.2022.

В судовому засіданні 26.08.2022 було допитано викликаних в якості свідків осіб та протокольною ухвалою суду оголошено перерву на 26.08.2022.

25.08.2022 через відділ діловодства суду представником позивача подано додаткові пояснення на вимогу суду, в яких, зокрема, зазначав, що сукупність створених відповідачем за первісним позовом обставин: протиправне відключення електропостачання 26.08.2021; пред`явлення вимог щодо негайного (до закінчення строку суборенди) залишення орендованого приміщення та передання на підставі підготовленої ним додаткової угоди майна Товариства (підтверджується відеозаписом); отримання 27.08.2021 оплати заборгованості по суборендній платі за серпень 2021 року без відмови від вчинення протиправних дій та вимог, не передбачених договором суборенди; пред`явлення прав на майно (кондиціонери), яке було придбано та встановлено за кошти позивача; відсутність реакції на вимогу, направлену згідно п. 7.7 договору суборенди, створило у позивача безумовне розуміння неможливості подальшого використання приміщень у відповідності до визначеного договором суборенди цільового призначення, у зв`язку з чим Товариство було змушено організувати свій робочий процес в іншому місці та у період з 03.09.2021 по 09.09.2021 повністю звільнило орендовані приміщення і припинило їх використання (відсутність майна Товариства в орендованих приміщеннях підтверджується відеозаписом за 10.09.2021). Крім того, звертав увагу, що доцільність повернення до орендованих приміщень після 10.09.2021 (відновлення електропостачання) була відсутньою, адже необхідний для цього час та вартість переїзду з огляду на припинення строку суборенди 30.09.2021 нівелював раціональність таких дій.

Протокольними ухвалами суду від 26.08.2022 прийнято додаткові пояснення позивача до розгляду; поновлено позивачу за первісним позовом строк на подачу доказу та долучено диск з відеозаписами до матеріалів справи; витребувано у позивача копію відповідного договору оренди про розміщення офісу Товариства влітку-восени 2021 року в інших приміщеннях та відповідні акти приймання-передачі орендованого майна; оголошено перерву в засіданні до 08.09.2022.

06.09.2022 через відділ діловодства суду представником позивача надано витребувані судом документи.

08.09.2022 через відділ діловодства суду представником відповідача подано додаткові пояснення, згідно яких наполягав на тому, що Товариство використовувало орендовані приміщення до 30.09.2021, а надані ним докази не спростовують наведеного.

В судове засідання 08.09.2022 з`явилися представники позивача, відповідача та третіх осіб, надали свої пояснення по суті спору, за змістом яких позивач та треті особи 1, 2 первісні позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх повністю, в зустрічному позові просять відмовити, а відповідач та треті особи 3, 4 проти первісного позову заперечують та у його задоволенні просять відмовити, а зустрічні позовні вимоги підтримують і просять задовольнити.

В судовому засіданні 08.09.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018 між Підприємцем (суборендодавець) та Товариством (суборендар) був укладений договір суборенди №38/18 (далі "Договір"), за умовами якого суборендодавець передає, а суборендар приймає для розміщення офісних приміщень у тимчасове користування нежитлове приміщення площею 150 кв.м., розташоване в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 2, яке знаходиться у користуванні суборендодавця на підставі договору оренди від 06.06.2018, укладеного між ним та ТОВ "МЛК".

Відповідно до п. 4.1 Договору розмір орендної плати складається з фіксованої та змінної частин, при цьому, компенсація комунальних послуг є складовою змінної частини орендної плати. Розмір фіксованої орендної плати на місяць на момент підписання договору складає 98 062,50 грн. без ПДВ, що є еквівалентом 3 750,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ 26,15 грн. за 1 дол. США станом на 06.06.2018). Плата встановлена з розрахунку 25 доларів США за 1 кв.м. на місяць. Винагорода за адміністрування та обслуговування орендованого об`єкту суборенди складає 5,25 %, що є еквівалентом 197,00 доларів США від суми орендної плати та є невід`ємною частиною орендної плати. Сума фіксованої щомісячної орендної плати разом з винагородою складає 3 947 в еквіваленті доларів США. У день підписання акта прийому-передачі суборендар повинен сплатити одноразово суму коштів у розмірі 103 214,05 грн., що є гарантійним платежем у рахунок належних з нього платежів, яка повертається суборендарю протягом 5 робочих днів з дати підписання акта прийому-передачі об`єкту оренди суборендатору, або не повертається у разі порушення суборендарем своїх зобов`язань та на умовах, визначених цим договором. Сума визначеної цим договором орендної плати та гарантійного платежу вноситься суборендарем на рахунок суборендодавця в гривнях України та визначається в еквіваленті 7 894 доларів США згідно встановленого НБУ курсу долара до гривні на останній робочий день місяця, попереднього за розрахунковим.

Оплата за електроенергію сплачується авансовим платежем згідно встановленого ліміту та рахунку на відшкодування вартості спожитої електроенергії протягом 3-х робочих днів після отримання рахунку, але не пізніше 25 числа поточного місяця (п. 4.1.2 Договору).

Згідно із п. 4.3 Договору суборендар сплачує суборендодавцю авансом орендну плату за вісім місяців оренди. Орендна плата за наступні роки перераховується суборендарем щомісячно протягом 3 банківських днів з дати отримання рахунку шляхом переказу відповідної суми коштів на поточний рахунок суборендодавця.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що першим днем строку, за який суборендар повинен вносити плату за користування приміщенням згідно договору є день підписання сторонами акта прийому-передачі в оренду приміщення, а останнім днем день підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення.

За змістом п.п. 5.1, 5.2, 5.5 Договору передача об`єкта суборенди здійснюється уповноваженими представниками сторін в строк з 01.10.2018 по 31.10.2018 включно за умови своєчасного виконання суборендарем зобов`язань, встановлених п. 4.3 договору, що оформляється актом прийому-передачі об`єкта суборенди. Повернення об`єкта суборенди після закінчення строку суборенди оформляється актом прийому-передачі об`єкта суборенди, що складається і підписується представниками сторін в день закінчення строку суборенди, за умови виконання суборендарем умов п. 5.6 5.8 цього договору щодо стану об`єкта оренди.

Положеннями п .5.6 Договору встановлено, що об`єкт суборенди повинен бути повернений суборендодавцю в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати суборендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта суборенди з вини суборендаря. При цьому, сторони погоджуються та виходять з того, що документом, який підтверджує первинний стан об`єкта оренди, є відповідний акт прийому-передачі об`єкта суборенди.

Відповідно до п. 5.7 Договору сторони зобов`язані за 20 календарних днів до закінчення строку дії цього договору, при відсутності згоди сторін про продовження цього договору або при достроковому його розірванні (в тому числі шляхом дострокового звільнення суборендарем об`єкта суборенди), створити спільну комісію для огляду об`єкта суборенди з метою його подальшого прийняття. За наслідками огляду об`єкта суборенди сторони складають та підписують акт огляду, в якому зазначають стан об`єкта суборенди, встановлене в ньому обладнання та враховують здійснені суборендарем поліпшення об`єкта суборенди (якщо такі мали місце), виявлені несправності та недоліки.

Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 01.10.2021 (п. 3.1 Договору).

Сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору Підприємець передав, а Товариство прийняло у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, площею 150 кв.м., яке розташоване в будинку за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 2.

23.10.2018, на підставі рахунку Підприємця №84 від 22.10.2018, Товариством було перераховано на користь останнього грошові кошти у розмірі 110 050,29 грн. в якості сплати гарантійного платежу у розмірі 103 214,05 грн. та винагороди за адміністрування орендованого приміщення у розмірі 6 836,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4890 від 23.10.2018.

Листом №369 від 26.08.2021 Товариство повідомило Підприємця про те, що внаслідок відключення його представником спільно з Ярошем В.В. та ОСОБА_7 електроенергії у приміщенні, переданому в суборенду за Договором, з 26.08.2021 припиняється нарахування та сплата суборендної плати на підставі п. 7.7. Договору.

10.09.2021 комісією у складі: ФОП Яроша В.В., представника Товариства Кучер О.В., яка в т.ч. представляла інтереси інших суборендарів (АТ "Вітаміни" та Представництва "Софарма" АД), в присутності: представника ТОВ "МЛК" (орендодавець за основним договором оренди) Павлової В.В., працівника технагляду Змієвець С.М., ФОП Гаасс Л.В. та представника Підприємця, був складений акт огляду нежитлового приміщення, в якому визначено, що в результаті обстеження виявлено недоліки, які зафіксовані на відео трьома сторонами та які є підставою для визначення вартості ремонтних робіт в приміщеннях по вул. Прирічна, 9.

Листом №408 від 13.09.2021 Товариство звернулося до Підприємця з проханням надати задля встановлення фактичних недоліків, які виникли під час користування суборендарем приміщенням, акт приймання-передачі у суборенду приміщень за Договором.

У відповідь на вказаний лист Підприємець (листом від 27.09.2021) повідомила Товариство про те, що два примірника відповідного акту приймання-передачі приміщення були надані останньому у липні 2019, однак, другий примірник позивачем, після його підписання, суборендодавцю так і не було повернуто.

Листом від 23.09.2021 Підприємець повідомив Товариство про те, що незважаючи на неодноразові його звернення щодо надання доступу до приміщень, які передані в суборенду, для їх огляду у відповідності до п. 6.4.2 Договору та щодо створення спільної комісії для огляду цього приміщення з подальшим його прийняттям із суборенди, Товариство перешкоджало в доступі до приміщень. Разом з цим, 30.08.2021 Підприємцем було виявлено, що представники Товариства здійснюють демонтаж кондиціонерів, встановлених в орендованих приміщеннях, а 10.09.2021 вдалось потрапити до приміщень, у зв`язку з чим було виявлено численні пошкодження цілісності приміщень, які можуть бути усунуті шляхом проведення ремонтно-оздоблювальних робіт, а також виявлено демонтаж систем кондиціювання. Враховуючи викладене Підприємець повідомила Товариство, що вимушена зарахувати гарантійний платіж в рахунок погашення можливих збитків до повернення об`єкту суборенди з суборенди, які пов`язані з усуненням погіршення стану об`єкта суборенди, а у разі якщо об`єкт суборенди буде повернутий суборендодавцю в належному стані, тобто, не гіршому ніж на момент передачі його в суборенду, то Підприємець поверне гарантійний платіж. Крім того, просила погасити заборгованість по орендним платежам за вересень 2021 року до 29.09.2021.

30.09.2021 Товариство передало (повернуло), а Підприємець прийняла орендоване приміщення, площею 150 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 2, про що між сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого зазначено, що при обстеженні приміщення були виявлені наступні недоліки: в кімнатах не працюють розетки; відсутні магістралі для монтажу спліт-систем для кондиціювання; наявні пошкодження покриття стін. Також сторони погодили, що суборендодавець має викликати представника суборендаря для перевірки придатності системи електропроводки, а у разі нез`явлення останнього, вартість усунення її недоліків буде встановлена самостійно суборендодавцем.

Листом №449 від 06.10.2021 Товариство звернулося до Підприємця із вимогою повернути гарантійний платіж у розмірі 110 050,29 грн. у зв`язку із припиненням Договору.

У відповідь на вказану вимогу, посилаючись на п. 4.9 Договору, листом від 05.11.2021 Підприємець повідомила позивача про відсутність підстав для повернення гарантійного платежу, оскільки той був зарахований у рахунок сплати орендної плати за вересень 2021 року у розмірі 106 298,71 грн.

Спір у справі стосується обставин припинення дії Договору та наслідків цього у вигляді обов`язку Підприємця повернути Товариству сплачений останній гарантійний платіж, а саме, за первісним позовом Товариство вказує на порушення Підприємцем свого зобов`язання з повернення суми гарантійного платежу після повернення об`єкту суборенди, а Підприємцем заперечується наявність у нього такого зобов`язання з посиланням на зарахування суми гарантійного платежу в рахунок оплати суборендної плати за вересень 2021 року (останній місяць суборенди) та відшкодування завданих недоліками повернутого об`єкту суборенди збитків, в той же час, за зустрічним позовом Підприємцем заявляється вимога про стягнення з Товариства заборгованості по оплаті суборендної плати за вересень 2021 року.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на викладені норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання та права вимоги його виконання є, зокрема, відповідний правочин.

У відповідності до приписів п. 4.1 Договору у день підписання акта прийому-передачі суборендар повинен сплатити одноразово суму коштів у розмірі 103 214,05 грн., що є гарантійним платежем у рахунок належних з нього платежів, яка повертається суборендарю протягом 5 робочих днів з дати підписання акта прийому-передачі об`єкту оренди суборендатору, або не повертається у разі порушення суборендарем своїх зобов`язань та на умовах, визначених цим договором.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи сплата Товариством визначеного умовами п. 4.1 Договору гарантійного платежу на користь Підприємця та повернення 30.09.2021 орендованого приміщення останньому шляхом складення сторонами відповідного акту прийому-передачі об`єкту оренди суборендатору вказаною датою.

Отже, в силу приписів ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та п. 4.1 Договору з поверненням Підприємцю орендованих за Договором приміщень в останнього виникає обов`язок з повернення Товариству суми гарантійного платежу, що має бути виконаний на протязі 5 робочих днів з такого моменту.

Поряд з цим, у відповідності до п. 4.9 Договору суборендодавець має право в односторонньому порядку зарахувати гарантійний платіж в рахунок погашення можливих збитків, сплати неустойки (пені, штрафів), інших платежів у разі їх виникнення внаслідок порушення суборендарем положень договору, за умови повідомлення про це суборендаря в письмовій формі за 3 робочих дні до такого зарахування.

Тобто, зобов`язання суборендодавця з повернення суми гарантійного платежу не є безумовним та може бути припинено у випадку наявності порушень умов Договору з боку суборендаря, наприклад, наявності невиконаного ним зобов`язання по сплаті орендної плати чи інших, передбачених Договором нарахувань, а також у випадку завдання збитків пошкодженням ним орендованого майна.

В даному випадку, Підприємець вказує на те, що гарантійний платіж за Договором було зараховано в рахунок погашення заборгованості Товариства з оплати орендної плати за вересень 2021 року та відшкодування збитків, завданих недоліками орендованих приміщень після їх повернення з суборенди.

В той же час, Товариством вказується на те, що з 26.08.2021 внаслідок протиправних дій в т.ч. Підприємця було створено перешкоди у користуванні ним орендованими приміщеннями, що було зумовлено безпідставним відключенням електропостачання, у зв`язку з чим він був вимушений достроково виїхати з таких приміщень, а тому правові підстави для нарахування суборендної плати за вересень 2021 року відсутні.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 26.08.2021 о 8:47 год. представник Підприємця, разом з іншими суборендаторами приміщень у будівлі за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, а саме: ФОП Ярош В.В., його представник та ФОП Гаасс Л.В., прибули за адресою об`єкта оренди (вул. Прирічна, 9) та без пояснення причин відключили електропостачання у будівлі, закрили електрощитову та заблокували до неї доступ інших осіб, повідомивши при цьому суборендаря, що електропостачання буде відновлене тільки після виконання майнових вимог суборендодавця (як пояснили позивач та свідки у судовому засіданні після погашення існуючої заборгованості за серпень 2021 року, внесення орендної плати наперед, передачі частини майна суборендаря (кондиціонерів спліт-систем, вбудованих меблів, тощо)), а в іншому випадку вимагали негайного залишення орендованого приміщення. Не погодившись з вимогами суборендодавця, представники Товариства викликали наряд поліції та службу охорони ПП "Шериф Пульт", про що був складений відповідний акт. О 14:00 год. 26.08.2021 представник Підприємця та інші суборенда тори покинули орендоване приміщення, проте, електропостачання не відновили.

Вказані обставини були зафіксовані представниками: ТОВ "Софарма Україна", Представництва "Софарма АД" в Україні, АТ "Вітаміни", які користувались вказаним приміщенням, а також охоронних служб ПП "Система нагляду "Грізлі", ПП "Шериф Пульт" у акті про події на охоронюваному об`єкті від 26.08.2021 та підтверджені листом ПП "Шериф Пульт" від 29.06.2022, листом ПП "Система нагляду "Грізлі" від 24.06.2022, а також заявою свідка ОСОБА_1 та відеозаписом на CD-диску, доданими ТОВ "Софарма Україна" до матеріалів позову.

Відповідно до п. 7.7 Договору у випадку виникнення обставин, що перешкоджають користуванню приміщенням, а саме погіршення технічного стану приміщення, комунікацій або обладнання, що передавалось разом з приміщенням; створення фізичних перешкод з боку суборендодавця у користування об`єктом суборенди, суборендодавець зобов`язаний усунути такі обставини протягом 7 днів з моменту надіслання йому повідомлення з боку орендаря. Орендна плата за час неможливості повноцінного користування приміщенням не сплачується.

27.08.2021, посилаючись на вказані умови договору (п. 7.7), Товариство направило повідомлення Підприємцю про те, що у зв`язку з відключенням суборендодавцем електропостачання на об`єкті суборенди, користування орендованим приміщенням є неможливим, а тому відповідно до умов договору припиняється нарахування та сплата суборендної плати. Вказаний лист був отриманий відповідачем 31.08.2021.

Доказів реагування на вказане повідомлення з боку Підприємця матеріали справи не містять.

Поряд з цим, електропостачання на об`єкті суборенди було відновлене лише 10.09.2021, що підтверджується наданими позивачем копіями актів приймання-передачі виконання ремонтних робіт з демонтажу кондиціонерів у орендованих приміщеннях від 27.08.2021, від 06.09.2021, від 09.09.2021 та від 10.09.2021, складених суборендарями ТОВ "Софарма Україна", Представництвом АТ "Софарма" АД, АТ "Вітаміни" та ТОВ "Рембудтехнологія" (підрядник), у яких зафіксовано, що у приміщеннях було відсутнє електропостачання через його відключення всередині електрощитової, а відновлення (10.09.2021) відбулось у присутності представника ФОП Мельник Г.І, ФОП Гаасс Л.В, ФОП Яроша В.В.

Посилання Підприємця на те, що: а) Товариство мало змогу самостійно поновити електропостачання, оскільки 26.08.2021 після його відключення ОСОБА_8 було залишено ключ від щитової на рецепції, про що нібито було обізнано Товариство; б) електропостачання було поновлено раніше 10.09.2021, що підтверджується працюючим шлагбаумом на заїзді до автостоянки, облаштованій перед будівлею за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 5, електропостачання якого відбувалось через кабель, прокладений від будівлі №9 (вул. Прирічна), судом відхиляються, адже по-перше, обставини залишення ОСОБА_8 ключів від щитової на рецепції не підтверджуються матеріалами справи (спростовуються наявними відеозаписами); по-друге, цілком логічно, що електрощитова в будинку може забезпечувати електропостачання не лише розташованих в ньому приміщень, а й прилеглої території (споруд, конструкцій на ній), однак, у суду не виникає сумнівів в тому, що існує можливість відключення за рахунок окремих перемикачів кожного об`єкту електропостачання окремо, а матеріали справи взагалі не містять доказів дійсного забезпечення електропостачання до шлагбауму із щитової, яка забезпечувала електропостачання до орендованих приміщень.

Також, судом не приймаються до уваги й інші доводи відповідача щодо нібито поновлення електропостачання раніше 10.09.2021 з посиланням на працюючі зовнішні блоки кондиціонерів, нібито злом дверей щитової Товариством та в послідуючому заміни замка, адже такі доводи не підтверджуються жодними доказами.

Поряд з цим, не в залежності від можливостей Товариства щодо відновлення електропостачання, обов`язок створення та підтримання належних умов для можливості безперешкодного користування орендованими приміщеннями покладається саме на Підприємця як суборендодавця, а тому за відсутності реакції останнього на обставини відключення електропостачання до орендованих приміщень, а більше того, вчинення цього за його участі (в особі уповноваженого представника), вести мову про певну неналежну поведінку суборендаря неможливо.

До того ж, як положення чинного законодавства України, так і умови Договору не містять такого виду превентивного захисту інтересів орендодавця (суборендодавця) у випадку неналежного виконання орендарем (суборендарем) своїх обов`язків за відповідним правочином оренди (суборенди) (в т.ч. по щодо своєчасного внесення орендної плати) як створення перешкод у користуванні орендованими приміщеннями шляхом відключення електропостачання до них (тобто, блокування можливості їх використання за визначеним в Договорі цільовим призначенням), а тому такі дії Підприємця є нічим іншим як проявом недобросовісної поведінки, що суперечить приписам ст.ст. 3, 13 Цивільного кодексу України, а тим більше того становлять порушення умов п. 6.2.2 Договору щодо забезпечення безперешкодного використання суборендарем об`єкта суборенди та систем комунікацій на умовах такого договору.

Отже, матеріалами справи належним чином підтверджується неможливість використання Товариством орендованих за Договором приміщень протягом 26.08.2021 10.09.2021 з незалежних від нього причин, а тим більше, створених та не усунених Підприємцем, тому в силу приписів ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та п. 7.7 Договору його посилання на звільнення від сплати орендної плати за вказаний період є обґрунтованими.

В аспекті наведеної агресивної недобросовісної поведінки Підприємця цілком логічними та обґрунтованими діями Товариства є організація свого робочого процесу в іншому місці та звільнення орендованих за Договором приміщень, що як підтверджується матеріалами справи (долученими відеозаписами) та не спростовано відповідачем було здійснено у період з 03.09.2021 по 09.09.2021.

Відтак, постає питання відносно того хто ж має оплачувати період користування приміщеннями з 10.09.2021 по 30.09.2021, адже, де-факто у вказаний період Товариство не користувалося відповідними приміщеннями, однак, де-юре повернуло їх суборендодавцю у визначеному Договором порядку лише 30.09.2021.

Відповідаючи на це питання суд в першу чергу відзначає, що агресивно недобросовісна поведінка відповідача (в особі уповноваженого представника) 26.08.2021 у вигляді ультиматуму: або звільнення орендованих приміщень, або погашення заборгованості за серпень 2021 року, повна оплата орендної плати до кінця строку дії Договору та передача частини майна суборендаря (кондиціонерів спліт-систем, вбудованих меблів) у власність суборендодавцям, що супроводжувалась відключенням електропостачання до орендованих приміщень, по своїй суті була висловленням волі суборендодавця на дострокове припинення дії Договору в односторонньому порядку.

В той же час, за змістом приписів ст. 782 Цивільного кодексу України та п. 3.5 Договору право суборендодавця на одностороннє дострокове припинення дії такого договору виникає в останнього виключно за наявності однієї із таких умов: прострочення сплати орендодавцем орендної плати за користування об`єктом суборенди більше ніж на один місяць; суборендар навнимсно або з необережності погіршує стан об`єкту суборенди або своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження об`єкту суборенди; суборендар використовує об`єкт оренди не за цільовим призначенням згідно з п. 2.1 Договору. При цьому, за змістом вказаного пункту у таких випадках Договір є розірваним з дати одержання суборендарем повідомлення суборендодавця про відмову від Договору.

Тобто, події які мали місце 26.08.2021 можливо кваліфікувати як односторонню відмову Підприємця (в особі його уповноваженого представника) від Договору, однак, матеріали справи не містять доказів існування визначених в п. 3.5 Договору правових підстав для цього, а тому такі дії є протиправними.

Одночасно з цим, такі дії, попри їх протиправність, однак в сукупності із агресивною недобросовісною поведінкою відповідача, яка полягала в створенні перешкод у користуванні орендованими приміщеннями шляхом відключення електропостачання та не усуненням таких перешкод у визначені Договором строки, цілком обґрунтовано зумовили фактичне прийняття Товариством такої відмови суборендодавця та звільнення орендованих приміщень, у зв`язку з чим правові підстав для покладення обов`язку на нього з оплати суборендної плати після волевиявлення суборендаря на дострокове припинення дії Договору та унеможливлення фактичного користування орендованими приміщеннями відсутні.

Окрім того, за посиланнями позивача, що підтверджуються матеріалами справи, будучи сумлінним у виконанні своїх зобов`язань за Договором, ним було прийнято рішення провести поточний ремонт орендованих приміщень до їх повернення суборендодавцю, для чого було укладено з підрядником (ТОВ "Рембудтехнологія") договір №1-9/21-ПР щодо виконання поточного ремонту приміщення від 25.08.2021, який спочатку мав проводитися до закінчення строку дії Договору (01.10.2021) з одночасним поступовим звільненням Товариством орендованих приміщень від свого майна, однак, в силу припинення електропостачання змога проведення такого ремонту з`явилася лише після його відновлення (10.09.2021) та, відповідно, період з 10.09.2021 по 30.09.2021 було використано виключно для проведення такого ремонту, а іншим чином орендовані приміщення у вказаний період Товариством не використовувалися.

В аспекті наведеного суд також погоджується з аргументованими доводами Товариства щодо нераціональності повернення до орендованих приміщень після 10.09.2021 (поновлення електропостачання) з послідуючим їх звільненням 30.09.2021 (у зв`язку із закінченням строку оренди), адже такі переїзди потребують додаткового витрачання коштів та часу на це, необхідність понесення чого з огляду на вже переміщення та початок облаштування робочого процесу в іншому місці відсутня.

До того ж, такою недобросовісною поведінкою суборендодавців за місяць до закінчення строку дії Договору було нівельовано існування довірчих відносини між сторонами, які знайшли своє відображення укладенням Договору, що безумовно викликало обґрунтовані сумніви Товариства в тому, що подібна ситуація, яка мала місце 26.08.2021, не повториться після його повернення до орендованих приміщень (після 10.09.2021) до закінчення строку суборенди, що цілком логічно стримувало його від вчинення таких дій.

Отже, наведені в своїй сукупності обставини виключають правові підстави для покладення на Товариство обов`язку із оплати орендної плати за період з 10.09.2021 по 30.09.2021, адже виключно в силу поведінки Підприємця, протиправність та недобросовісність якої встановлена судом, фактичне користування Товариством орендованими приміщеннями у вказаний період не відбувалось, а виключно здійснювався їх ремонт з метою приведення у первісний (на момент отримання їх в суборенду) стан з урахування нормального зносу.

Іншими словами не буде справедливим, добросовісним та розумним, а відтак, і по суті законним, покладення на суборендаря обов`язку з оплати орендної плати за час, в який ним сумлінно виконувалися свої обов`язки за Договором, попри протиправні дії та недобросовісну поведінку суборендодавця, направлену на унеможливлення користування суборендарем орендованими приміщеннями у відповідності до умов Договору, які зумовили передчасне (до спливу строку дії договору) залишення (звільнення) орендованого приміщення для забезпечення належного ведення своєї господарської діяльності в іншому місці.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини перебігу спірних правовідносин, суд вважає, що підстави для нарахування позивачу орендної плати за вересень 2021 року та подальшого її вирахування суборендодавцем із гарантійного платежу у відповідача були відсутні.

Таким чином, правові підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Щодо посилань Підприємця на зарахування гарантійного платежу у рахунок відшкодування завданих суборендодавцю збитків (в рахунок проведення ремонтних робіт в приміщенні за наслідками демонтажу систем кондиціювання).

За змістом ст. 779 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із п. 5.6 Договору документом, який підтверджує первинний стан об`єкта суборенди (за яким можливо встановити у подальшому наявність/відсутність недоліків майна, погіршення його стану), є акт прийому-передачі суборендарю об`єкта суборенди. У той же час, в матеріалах справи вказаний акт відсутній.

До матеріалів позову доданий акт огляду орендованого приміщення від 10.09.2021, складений на вимогу ТОВ "Софарма Україна" та підписаний сторонами, у якому зазначено про виявлення недоліків майна, що зафіксовано на відео трьома сторонами. Також позивачем наданий акт приймання-передачі (повернення) орендованого приміщення від 30.09.2021, в якому сторони зафіксували виявлені недоліки. Однак, враховуючи відсутність первинного акта приймання-передачі приміщення у користування позивачу, в якому мав бути зафіксований стан майна в момент його передачі в суборенду, визначити наявність та ступінь погіршень такого майна на час його повернення неможливо.

До того ж, правові підстави вважати, що визначені в акті від 30.09.2021 недоліки виходять за межі нормального зносу за час користування приміщеннями відсутні (відповідачем не надано жодних доказів цього).

Також, відсутні докази того, що будь-які пошкодження приміщення були завдані саме позивачем.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що демонтаж систем кондиціювання, на що вказував відповідач у своєму листі від 23.09.2021, здійснювався позивачем правомірно як власником спліт-систем кондиціювання, що підтверджується копіями рахунків №10, 11 від 01.11.2018, видатковими накладними від 01.11.2018 та банківськими виписками з рахунку позивача про сплату зазначених спліт-систем (були викуплені у ФОП Ярош. В.В. у 2018 році).

Окрім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності у діях Товариства складу цивільного правопорушення, що у відповідності до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України унеможливлює нарахування та стягнення збитків з такої особи, а, відтак, відсутні підстави і для зарахування гарантійного платежу в рахунок відшкодування таких збитків.

За змістом п. 4.9. Договору погоджено, що у випадку, якщо у суборендаря не виникло зобов`язань зі сплати неустойки та/або відшкодування збитків, а також заборгованості суборендаря перед суборендодавцем у зв`язку з цим договором, що не були оплачені, то сума гарантійного платежу, сплачена в порядку, передбаченому договором порядку, повертається суборендарю протягом 5-х робочих днів з дати підписання акту прийому-передачі об`єкту оренди.

Отже, в силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та п. 4.9 Договору грошове зобов`язання Підприємця по поверненню на користь Товариства суми гарантійного платежу мало бути виконано до 07.10.2021.

Визначаючи суму такого платежу суд виходить з наступного.

У відповідності до приписів п. 4.1 Договору у день підписання акта прийому-передачі суборендар повинен сплатити одноразово суму коштів у розмірі 103 214,05 грн., що є гарантійним платежем у рахунок належних з нього платежів.

З метою проведення такого платежу Підприємцем було виставлено рахунок №84 від 22.10.2018 на загальну суму 110 050,29 грн., з яких визначено, що 103 214,05 грн. становить гарантійний платіж, а 6 836,24 грн. - винагороду за адміністрування орендованого приміщення.

Такий рахунок було оплачено Товариством повністю, що підтверджується платіжним дорученням №4890 від 23.10.2018.

Тобто, не в залежності від визначення суми орендної плати за Договором в еквівалентів до долару США, сума гарантійного платежу була фіксованою та визначеною в гривні і безпосередньо оплаченою Товариством в гривні, а тому правові підстави для здійснення перерахунку такої суми виходячи із зміни офіційного курсу гривні до долара США відсутні.

Отже, сума гарантійного платежу за Договором, яка в силу приписів п. 4.9 такого правочину підлягає поверненню Товариству становить 103 214,05 грн.

Що ж стосується суми у розмірі 6 836,24 грн., визначеної в рахунку №84 від 22.10.2018 як винагорода за адміністрування орендованого приміщення, то суд відзначає, що такі кошти є сплатою окремого виду платежів за Договором, що передбачено абзацом 3 п. 4.1 Договору, а тому правові підстави для зарахування їх до гарантійного платежу відсутні.

Поряд з цим, як визначено в умовах п. 4.1 Договору сума такої винагороди (197 доларів США) є невід`ємною частиною орендної плати і входить до фіксованої суми щомісячної плати за Договором у розмірі 3 947 доларів США.

Будь-яких посилань на те, що у період користування Товариством приміщеннями за Договором у період по серпень 2021 року (включно) останнім не в повній мірі сплачувався фіксований платіж в еквівалентів 3 947 доларів США Підприємцем не заявляється, а із виготовленого ним акту звірки взаємних розрахунків за період червень 2018 року вересень 2021 року між Підприємцем та Товариством за Договором вбачається, що різниця між сумою сплачених Товариством за вказаний період коштів (3 809 528,83 грн.) та визначених Підприємцем нарахувань (за вирахуванням орендної плати за вересень 2021 року у розмірі 106 298,71 грн., що становить 3 699 468,54 грн.) становить 110 060,29 грн., тобто, фактичну ту суму, яка була сплачена Товариством на підставі рахунку №84 від 22.10.2018.

Такі розрахунки вказують на відсутність у період дії Договору по серпень 2021 року (включно) фактів несплати Товариством винагороди за адміністрування орендованого приміщення.

Отже, сума коштів у розмірі 6 836,24 грн., сплачена Товариством на користь Підприємця на підставі рахунку №84 від 22.10.2018 як винагорода за адміністрування орендованого приміщення, є фактично повторною оплатою одного і того ж платежу за один місяць, тобто є безпідставно набутими коштами відповідачем, які у відповідності до приписів ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України підлягають поверненню Товариству.

Матеріалами справи підтверджується звернення Товариства з вимогою до Підприємця про повернення в т.ч. зазначеної суми коштів лист №449 від 06.10.2021, отриманий останньою 18.10.2021. Той факт, що у вказаному листі така сума коштів зазначена в складі загального розміру коштів у сумі 110 050,29 грн. з визначенням їх правової природи як гарантійний платіж не спростовує висновку суду про її безпідставне отримання Підприємцем, а відтак, і існування обов`язку повернути Товариству.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд вважає правомірними вимоги Товариства про стягнення з Підприємця суми коштів у розмірі 110 050,29 грн..

В іншій частині, заявлені до стягнення з Підприємця кошти (у розмірі 5 418,71 грн.) обраховано невірно, адже як встановлено судом правові підстави для перерахунку суми гарантійного платежу при його поверненні виходячи із офіційного курсу гривні до долара США відсутні.

Щодо відсутності в позові посилань на норми ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України в якості обґрунтування позовної вимоги про стягнення коштів у розмірі 6 836,24 грн., суд відзначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно із ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Суд відзначає, що на відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо обставин спірних правовідносин між ними.

Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду було наголошено на тому, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17)./

Тобто, зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Отже, невірність нормативно-правового обґрунтування позивачем підстави звернення з даним позовом до суду в частині заявлених до стягнення коштів у розмірі 6 836,24 грн. саме по собі не може бути правовою підставою для відмови в його задоволенні в цій частині, адже, в позові міститься посилання на обов`язок Підприємця по сплаті таких коштів на користь Товариства, а судом встановлено дійсну правову природу спірних правовідносин в цій частині та, застосувавши правові норми, які регулюють такі відносини (ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України), дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем заборгованості у визначеному розмірі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог Товариства та стягнення з Підприємця на користь Товариства суму коштів у розмірі 110 050,29 грн.

В іншій частині в задоволенні первісного позову та в задоволенні зустрічного позову повністю необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за первісним позовом - покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а за зустрічним позовом на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" (04073, м. Київ, проспект Бандери Степана, буд. 9-Б; ідентифікаційний код 38323318) суму коштів у розмірі 110 050 (сто десять тисяч п`ятдесят) грн. 29 коп. та судовий збір у розмірі 2 163 (дві тисячі сто шістдесят три) грн. 47 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні первісних позовних вимог відмовити.

4. В задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Мельник Ганни Ігорівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" відмовити повністю.

5. Судові витрати за розгляд зустрічного позову покласти на Фізичну особу-підприємця Мельник Ганну Ігорівну.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2022.

Суддя Р.В. Бойко