ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу

03 жовтня 2022 року м.Харків Справа № 913/198/22

Суддя господарського суду Луганської області Злепко Н.І. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергоальянс», м. Київ
до боржника Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання новопсковської селищної ради», селище міського типу Новопсков, Старобільського району Луганської області
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в розмірі 202 917 грн 09 коп.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газенергоальянс» відповідно до розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України звернулось до Господарського суду Луганської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання новопсковської селищної ради» заборгованості за договором про закупівлю електричної енергії у постачальника №15.12.2021-Е1 від 17.12.2021 (далі договір) в розмірі 202 917 грн 09 коп. основної заборгованості.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергоальянс» обґрунтована неналежним виконанням боржником - Комунальним некомерційним підприємством «Новопсковське територіальне медичне об`єднання новопсковської селищної ради» прийнятих на себе зобов`язань за договором.
Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.
Підстави та порядок видачі судового наказу в порядку наказного провадження врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 2 cтатті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно з положенням статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.
Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Заявником до заяви додано докази в обґрунтування своїх вимог, а саме: копія договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №15.12.2021-Е1 від 17.12.2021 з додатками до нього (комерційною пропозицією (додаток №2), заявою-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії (додаток №1)) та копією додаткової угоди №2 від 11.02.2022, копії актів приймання-передачі електричної енергії №0000-000205 від 28.02.2022, №0000-000247 від 17.03.2022, №0000-000347 від 31.03.2022, копії рахунків на оплату №160 від 28.02.2022, № 201 від 17.03.2022, № 290 від 31.03.2022.
Згідно з п. 5.7 Договору споживач щомісячно протягом 30 (тридцяти) календарних днів після фактичної поставки товару (електричної енергії) та отримання рахунку від постачальника, які надаються протягом 7 (семи) календарних днів після закінчення розрахункового періоду, перераховує на поточний рахунок (спецрахунок) постачальника 100% ціни фактично поставленого товару.
Відповідно до п. 13.11 Договору, невід`ємною частиною Договору є Додатки, в тому числі Додаток № 2 «Комерційна пропозиція».
Пунктом 4 додатку №2 до договору встановлено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем по факту, протягом 10 календарних днів з дня виставлення рахунку.
Зазначені положення Договору встановлюють різний термін виникнення у споживача зобов`язання зі сплати за поставлену електроенергію.
Також пунктом 6 додатку №2 до договору передбачено, що Оригінал рахунку надається особисто представнику споживача або направляється поштою та електронною поштою на адреси, обумовлені сторонами у тексті договору або додаткових угодах до нього.
Заявник у заяві про видачу судового наказу стверджує, що зазначені документи були направлені на електронну пошту споживачу, оскільки в умовах воєнного стану це був єдиний спосіб обміну інформації між сторонами, однак до заяви не додано жодних доказів, які б підтверджували таке надсилання.
Також заявником зазначено, що боржником визнано борг, на підставі підписання актів приймання-передачі електричної енергії та частковою оплатою заборгованості в сумі 442 грн 72 коп. Однак заявник не надав ані доказів такої сплати (п.4 ч.3 ст. 150 ГПК України), ані детального розрахунку з зазначенням дати виникнення зобов`язання, часткових оплат та загальної заборгованості. Крім того, відповідно до зазначених вище умов договору, підписання боржником актів приймання-передачі електричної енергії, є не єдиною безспірною умовою для виникнення обов`язку зі сплати за договором.
Отже, з наданих заявником документів, суд приходить до переконання, що заявником не виконані вимоги ст. 150 ГПК України щодо зазначення в заяві обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника та доказів якими заявник обґрунтовує дані обставини.
Окремо суд зазначає, що вимоги заявника повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів. Безспірність безумовно є і властивістю доказів, які надаються в наказному провадженні.
Також суд звертає увагу на недотримання заявником положень п.2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює, що у заяві має бути вказано, серед іншого, також офіційна електронна адреса та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.
Однак в порушення зазначених норм заявником не було зазначено відому йому офіційну електронну адресу боржника, яка міститься в реквізитах додатку №1 до договору та про застосування якої, як єдиного способу обміну інформацією між сторонами в умовах воєнного стану, вказує заявник у заяві про видачу судового наказу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 147, 148, п. 4 ч. 3 ст. 150 та ч.ч. 1, 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відмовити у видачі судового наказу про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Новопсковське територіальне медичне об`єднання новопсковської селищної ради» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергоальянс» заборгованості в розмірі 202 917 грн 09 коп.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Суддя Назар ЗЛЕПКО