ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа № 907/968/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Ужгородського міського центру зайнятості, вих.№308/7011-13 від 16 червня 2022 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року (підписане 30.05.2022), суддя Ремецькі О.Ф.

у справі №907/968/21

за позовом Ужгородського міського центру зайнятості, м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь», м. Ужгород

про стягнення 45 684,62 грн.

в с т а н о в и в :

30 листопада 2021 року Ужгородський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь» про стягнення 45 684,62 грн. одноразової виплати матеріальної допомоги суб`єктам господарювання.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року у справі №907/968/21 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи сутність державної соціальної підтримки та факт виплати одноразової матеріальної допомоги в готівковій формі працівникам відповідача, в даному випадку відсутні підстави, передбачені п.12 Порядку №1231 для стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання сум отриманої одноразової матеріальної допомоги. Суд у рішенні зазначив, що поняття виплати має розумітися і застосовуватися суб`єктами цих відносин розширено з метою досягнення мети Порядку №1231 передачі коштів найманому працівнику у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, що надає йому можливість отримати ці кошти у власність (перерахування або видача готівкою в касі підприємства) та використати їх на свої потреби. Таким чином, врахувавши сутність державної соціальної підтримки та факт виплати одноразової матеріальної допомоги в готівковій формі працівникам відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення центром зайнятості із суб`єкта господарювання сум отриманої одноразової матеріальної допомоги.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач Ужгородський міський центр зайнятості звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року у справі №907/968/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 45 684,62 грн. одноразової виплати матеріальної допомоги суб`єктам господарювання. Зокрема, зазначає, що Порядок №1231 не передбачає можливості виплати коштів найманим працівникам готівкою, а вказаним Порядком чітко визначено спосіб виплати роботодавцем одноразової матеріальної допомоги найманому працівнику на рахунок такого працівника. Відтак, скаржник наголошує, що виплативши кошти найманим працівникам готівкою («на руки») відповідач порушив вказаний порядок та зобов`язаний повернути кошти, виплачені йому як одноразова допомога.

Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №907/968/21 за апеляційною скаргою Ужгородського міського центру зайнятості на рішення Господарського суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що актом перевірки встановлено своєчасну та в повному обсязі виплату роботодавцем (відповідачем) найманим працівникам одноразової матеріальної допомоги готівкою 28 грудня 2020 року в сумі 45 684,62 грн., що підтверджується відомістю на виплату грошей №б/н від 29.12.2020. Поряд з тим, відповідач вказує, що у найманих працівників, які зазначені у акті перевірки, відсутні карткові рахунки, на які б відповідач міг виплачувати заробітну плату або інші соціальні виплати. На думку відповідача вказане підтверджує цільове використання коштів та відсутність підстав для стягнення з відповідача суми одноразової матеріальної допомоги.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Світязь» звернулося до Ужгородського міського центру зайнятості із заявою про надання одноразової матеріальної допомоги суб`єкту господарювання. Вказана заява зареєстрована в Ужгородському міському центрі зайнятості 21 грудня 2020 року за вх.№34.

До заяви ТзОВ «Світязь» долучило: засвідчену роботодавцем копію наказу ТОВ «Світязь» від 19.12.2020 року №15 «Про можливе скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу найманих працівників»; копію відомості від 18.12.2020 року за вих.№53 про найманих працівників, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону, в якій зазначено загальний список найманих працівників ТОВ «Світязь» у кількості 6 осіб й загальна сума одноразової матеріальної допомоги, яку просив надати роботодавець у розмірі 45 684,62 грн.

Згідно з витягом з наказу Ужгородського міського центру зайнятості №72 від 22 грудня 2020 року ТОВ «Світязь» надано одноразову матеріальну допомогу з метою виплати найманим працівникам в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Платіжним дорученням №4197 від 24 грудня 2020 року підтверджується перерахування Ужгородським міським центром зайнятості коштів в сумі 45 684,62 грн. одноразової матеріальної допомоги на банківський рахунок ТОВ «Світязь».

За даними відомості на оплату готівки від 29 грудня 2020 року найманим працівникам ТОВ «Світязь» виплачено готівкою матеріальну допомогу в сумі 45 684,62 грн., що підтверджується підписами відповідних працівників.

Актом №33/34 перевірки цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання від 22 червня 2021 року, складеним за результатами відповідної перевірки провідним фахівцем з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Ужгородського міського центру зайнятості Ком`яті Т.П., у присутності директора ТОВ «Світязь» Синчук В.І., встановлено, що кошти одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання у сумі 45 684,62 грн. виплачені найманим працівникам ТОВ «Світязь» у готівковій формі, що підтверджується відомістю на виплату готівки №б/н від 29.12.2020 року.

Актом виявлено порушення, а саме: недотримання вимог п.9 Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної суми, затвердженого постановою КМУ №1231 від 09 грудня 2020 року.

Директором ТОВ «Світязь» акт підписано із запереченнями, в яких останній зазначив про відсутність підстав для повернення виплаченої допомоги, оскільки така спрямована за її цільовим призначенням та виплачена працівникам у готівковій формі.

21 жовтня 2021 року Ужгородський міський центр зайнятості видав наказ №77 «Про стягнення із ТОВ «Світязь» суми отриманої одноразової матеріальної допомоги».

Поряд з тим, 21 жовтня 2021 року Ужгородський міський центр зайнятості надіслав на адресу ТОВ «Світязь» повідомлення про відшкодування коштів вих.№645 від 21.10.2021, в якому вказав про необхідність повернення коштів одноразової матеріальної допомоги в сумі 45 684,62 грн. протягом 5 календарних днів з дня отримання цього повідомлення.

Вимог вказаного повідомлення відповідач не виконав, коштів позивачу не повернув.

У зв`язку з наведеним, у листопаді 2021 року Ужгородський міський центр зайнятості звернувся до суду з цим позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світязь» 45 684,62 грн. одноразової виплати матеріальної допомоги суб`єктам господарювання.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Закон №1071-IX), однією із форм реалізації соціальної підтримки є одноразова матеріальна допомога суб`єктам господарювання, одноразова виплата держави суб`єктам господарювання задля збереження робочих місць з метою виплати найманим працівникам суб`єкта господарювання одноразової матеріальної допомоги в період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Суб`єкти господарювання юридичні особи, які на дату набрання чинності цим Законом вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після впровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), за їх зверненням можуть отримати одноразову матеріальну допомогу для виплати таким працівникам. Розмір одноразової матеріальної допомоги, передбаченої цією статтею, визначається пропорційно робочому часу працівника, який скорочено або заплановано скоротити, у тому числі через простій, та не може перевищувати восьми тисяч гривень на одного працівника (ч.1 ст.3 Закону №1071-IX).

Частиною 3 ст.3 Закону №1071-IX передбачено, що для отримання одноразової матеріальної допомоги, суб`єкт господарювання надає територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за своїм місцезнаходженням, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань заяву та відомості за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, в тому числі в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.8 ст.3 Закону №1071-ІХ порядок та строки надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, форма заяви та перелік документів, які подаються суб`єктом господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1231 від 09 грудня 2020 року затверджено Порядок надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної її суми (далі - Порядок №1231).

Одноразова матеріальна допомога надається суб`єктам господарювання, які вимушено скоротили або можуть скоротити передбачену законодавством тривалість робочого часу працівників, у тому числі через простій, після запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів, для виплати найманим працівникам на підставі заяви про надання одноразової матеріальної допомоги згідно з додатком 1 та відомостей про найманих працівників згідно з додатком 2, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону. Одноразова матеріальна допомога виплачується найманому працівникові, який на момент її отримання перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання, що подав відомості про такого працівника відповідно до абзацу першого цього пункту (п.3 Порядку №1231).

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону №1071-ІХ виплата одноразової матеріальної допомоги здійснюється територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Рішення щодо виплати або відмови у виплаті одноразової матеріальної допомоги, передбаченої частиною першою цієї статті, приймаються територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Частиною 5 ст.3 Закону №1071-ІХ передбачено, що невикористана сума одноразової матеріальної допомоги повертається суб`єктом господарювання територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 Порядку №1231 регламентована процедура виплати суб`єктами господарювання коштів, отриманих як одноразова матеріальна допомога, своїм найманим працівникам, зазначених у відомості. Так, суб`єкт господарювання зобов`язаний виплатити одноразову матеріальну допомогу на рахунок найманого працівника у строк не пізніше наступного робочого дня після надходження коштів на його рахунок за окремою платіжною відомістю для виплати одноразової матеріальної допомоги (відомістю на виплату грошей).

Таким чином, гарантована державою виплата працівникам допомоги на період карантину здійснюється роботодавцем, з яким оформлено трудові відносини. При цьому, роботодавець здійснює лише посередницьку функцію між органом виплати одноразової матеріальної допомоги і своїми працівниками, яким адресована грошова соціальна підтримка у формі одноразової матеріальної допомоги.

Разом з тим, центр зайнятості контролює цільове використання коштів, що перераховуються суб`єкту господарювання для виплати найманим працівникам одноразової матеріальної допомоги, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 180 календарних днів після виплати такої допомоги суб`єкту господарювання. Перевірка може бути проведена за місцем знаходження суб`єкта господарювання або у приміщенні центру зайнятості. Суб`єкт господарювання зобов`язаний допустити працівників центру зайнятості до проведення перевірки, а в разі її проведення у приміщенні центру зайнятості подати відповідні документи (п.13 Порядку №1231).

Актом перевірки цільового використання коштів одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання №33/34 від 22 червня 2021 року встановлено, що кошти одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання у сумі 45 684,62 грн., виплачені найманим працівникам ТОВ «Світязь» у готівковій формі, що підтверджується відомістю на виплату готівки №б/н від 29.12.2020 року. Актом виявлено порушення, а саме: недотримання вимог п.9 Порядку надання одноразової матеріальної допомоги суб`єктам господарювання, розрахунку її розміру, стягнення, повернення невикористаної суми, затвердженого постановою КМУ №1231 від 09 грудня 2020 року.

У відповідності до п.12 Порядку №1231 у разі встановлення фактів подання недостовірних даних суб`єктом господарювання, на підставі яких надано одноразову виплату матеріальної допомоги, неперерахування ним відповідних коштів найманим працівникам, зазначеним у відомостях про найманих працівників, щодо яких виконуються вимоги статті 3 Закону, недопущення представників центрів зайнятості до проведення перевірки та/або неподання документів для її проведення сума отриманої одноразової матеріальної допомоги стягується центром зайнятості із суб`єкта господарювання.

Серед підстав, передбачених у п.12 Порядку №1231, відсутня така підстава як перерахування коштів у інший спосіб аніж на рахунок найманого працівника. Тобто, видача роботодавцем одноразової матеріальної допомоги своїм працівникам в готівковій формі, за наявності відповідних на це доказів, не може слугувати підставою для повернення такої допомоги роботодавцем центру зайнятості.

Так, з відомості на виплату готівки №б/н від 29 грудня 2020 року вбачається, що грошові кошти в розмірі 45 684,62 грн. отримано 6-ма працівниками товариства відповідача, про що свідчать їхні підписи у відомості, а саме: ОСОБА_1 8 000 грн., ОСОБА_2 7 577,89 грн., ОСОБА_3 7 782,69 грн., ОСОБА_4 7 168,26 грн., ОСОБА_5 7 577,89 грн. та ОСОБА_6 7 577,89 грн. (арк. справи 22).

Вказане також було встановлено і в ході проведення перевірки центром зайнятості. Тобто перевіркою не встановлено факту неперерахування роботодавцем коштів найманим працівникам, а лише встановлено, що такі кошти видано в готівковій формі, а не перераховано на рахунки працівників.

Отже, матеріалами справи підтверджується виплата ТзОВ «Світязь» працівникам підприємства одноразової матеріальної допомоги в загальній сумі 45 684,62 грн., що свідчить про відсутність підстав для повернення отриманої ТОВ «Світязь» одноразової матеріальної допомоги Ужгородському міському центру зайнятості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поняття «виплати» повинно розумітися і застосовуватися суб`єктами цих відносин розширено з метою досягнення мети Порядку №1231, а саме: передачі коштів найманому працівнику у будь-який передбачений чинним законодавством спосіб, що надає йому можливість отримати ці кошти у власність (перерахування або видача готівкою в касі підприємства) та використати їх на свої потреби.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 45 684,62 грн. одноразової виплати матеріальної допомоги суб`єктам господарювання.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року у справі №907/968/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Ужгородського міського центру зайнятості без задоволення.

Матеріали справи №907/968/21 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.