ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27.09.2022м. ДніпроСправа № 904/3202/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "БУС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ"

про стягнення збитків

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Позивач просить стягнути з Відповідача збитки у розмірі 46 371,25 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 13.05.2022 сторонами укладено Договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками №50ТК, відповідно до якого Постачальник (Відповідач) зобов`язався поставити Замовнику (Позивачеві) паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск ПММ Замовнику або довіреній особі Замовника на підставі паливних карток, а Замовник зобов`язався приймати та оплачувати надані постачальником ПММ. На виконання умов Договору від 13.05.2022, у період з 31.05.2022 по 30.06.2022 Постачальник поставив товар на загальну суму 285 508,16 грн., з яких ПДВ 18 678,11грн. Позивач розрахувався, за вказаними поставками у повному обсязі. Однак, Відповідач не зареєстрував податкові накладні за вказаними операціями на загальну суму ПДВ 18 678,11 грн., що спричинило прямі збитки у сумі 18 678,11грн. 03.03.2021 сторонами укладено Договір поставки № 0080, відповідно до якого Постачальник (Відповідач) приймає на себе зобов`язання передати Покупцю (Позивачеві) товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар. На виконання умов Договору від 03.03.2021 у період з 07.02.2022 по 20.04.2022, Постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 234 500,00 грн., з яких ПДВ 27 693,14 грн. Однак, Відповідач не зареєстрував податкові накладні за вказаними операціями на загальну суму ПДВ 27 693,14 грн., що спричинило прямі збитки у сумі 27 693,14 грн.

Разом з позовною заявою Позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ЛІВАЙН ТОРГ" в межах суми стягнення 46 371,25 грн., які знаходяться на всіх рахунках банківських та інших фінансово-кредитних установах.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Позивач зазначив, що Відповідач в порушення вимог пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим Позивач позбавлений права включати суму ПДВ 46 371,25 грн. до складу податкового кредиту та відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання. Позивач вважає за потрібне забезпечити позовну заяву та накласти арешт на грошові кошти Відповідача наявні на банківських рахунках останнього в межах суми позову, що є єдиним обґрунтованим та адекватним засобом для забезпечення майбутнього виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтями 13, 74, 80 ГПК України передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч.1, 5, 6 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими заявником вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Про обов`язковість належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову також зазначив Верховний Суд в постанові від 03.04.2020 у справі №904/4511/19. Верховний Суд вказав, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності учасників правовідносин.

При цьому, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову фактично мотивована тим, що діяльністю Відповідача пов`язана з реалізацією палива, яке зокрема є зосередженим об`єктом збройної агресії російської федерації, це зумовлює виникнення обґрунтованих сумнівів у можливості виконання у подальшому судового рішення за наслідком розгляду спору, оскільки господарська діяльність Відповідача може бути зупинена, майно може бути зменшено чи знищено, що призведе до погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача, а тому застосування у межах даної справи заходів забезпечення позову забезпечить дієвий захист майнових інтересів позивача, мінімізує ризики утворення безнадійної заборгованості.

На думку суду, всупереч зазначеним вище положень закону, Позивач при поданні заяви не надав суду належних доказів існування обставин, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, заявником належними та допустимими доказами не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів.

На думку суду, воєнний стан на території України не означає, що Відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Позивач не надав доказів того, що Відповідач зупинив роботу у зв`язку з воєнним станом.

Згідно з оперативною інформацією Голови Дніпропетровської обласної військової адміністрації на теперішній час ситуація в Дніпропетровській області є контрольованою Збройними силами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 79, 129, 136 - 140, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "БУС" про забезпечення позову.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову покласти на Заявника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 27.09.2022 та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя С.Г. Юзіков