РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 м. КиївСправа № 910/3667/22

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ АГРО";

про: стягнення 195.173,66 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000" (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ АГРО" (далі відповідач) про стягнення 195.173,66 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеною між сторонами спору угодою на організацію і надання послуг з охорони від 15.09.2021 № 15/09, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 195.173,66 грн., з яких: 158.478,00 грн. основна заборгованість, 14.776,69 грн. - пеня, 2.360,66 грн. 3 % річних та 19.558,31 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3667/22 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: невірно здійсненого розрахунку заборгованості враховуючи дислокацію постів замовника від 13.11.2021; відсутність отримання актів наданих послуг; завдання відповідачу збитків внаслідок розкрадання врожаю.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про направлення на адресу відповідача актів наданих послуг. Факт завдання збитків відповідачу документально не підтверджений.

В решті поданих заяв по суті сторони дублюють зазначені вище доводи.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено угоду на організацію і надання послуг з охорони від 15.09.2021 № 15/09 (далі Угода), відповідно до предмету якої відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання забезпечити охорону об`єкта постами фізичної охорони чи технічними засобами (п. 1.1 Угоди).

Пунктом 2.3.8 Договору визначено, що відповідач зобов`язаний приймати надані відповідно до умов Угоди послуги і, за відсутності мотивованих письмових зауважень, підписувати акти надання послуг, а підписані примірники актів надання послуг направляти позивачу у 3 (трьох) денний термін після його отримання.

Розділом 3 Угоди визначена вартість робіт та порядок розрахунків, а саме, зокрема:

- не пізніше 3 календарних днів після підписання даної Угоди відповідач сплачує позивачу авансовий платіж в розмірі 50 % від місячної вартості послуг. Остаточний розрахунок за перший місяць дії Угоди не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним (п. 3.2.1 Угоди);

- за інші місяці дії Угоди платежі здійснюються відповідачем на умовах попередньої оплати 50 % не пізніше 10 числа звітного місяця в якому надаються послуги, а остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним (п. 3.2.2 Угоди);

Пунктом 4.5 Угоди визначено, що у разі затримки платежів, строків, які зазначені в Угоді, відповідач сплачує на вимогу позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем надані відповідачу послуги за Договором за наступними актами надання послуг: від 30.09.2021 № 290 на суму 74.664,00 грн., від 31.10.2021 № 332 на суму 203.496,00 грн. та від 18.11.2021 № 376 на суму 105.408,00 грн.

Проте, відповідачем оплата наданих послуг здійснена частково, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 158.478,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 14.776,69 грн., 3 % річних в сумі 2.360,66 грн. та інфляційних втрат в сумі 19.558,31 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 158.478,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 158.478,00 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 14.776,69 грн., 3 % річних в сумі 2.360,66 грн. та інфляційних втрат в сумі 19.558,31 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданих до суду заявах судом відхилені оскільки: дислокація постів замовника від 13.11.2021 та розрахунок вартості послуг фізичної охорони від 13.11.2021 не підписані зі сторони відповідача; збитки відповідача у вигляді розкрадання врожаю не відносяться до предмету спору у даній справі; надані позивачем докази направлення на адресу відповідача актів наданих послуг (лист від 05.10.2021 № 181, лист від 01.11.2021 № 197, лист від 17.11.2021 № 214, лист від 17.11.2021 № 215), за висновками суду, є більш вірогідними доказами отримання відповідачем актів наданих послуг, ніж ті на які посилається відповідач.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ АГРО" (Україна, 01030, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛЕОНТОВИЧА, будинок 6А, офіс 1, ідентифікаційний код: 43137780) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000" (Україна, 18000, Черкаська обл., місто Черкаси, БУЛЬВАР ШЕВЧЕНКА, будинок 266/1, офіс 408В, ідентифікаційний код: 38646388) основну заборгованість в сумі 158.478 (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп., пеню в сумі 14.776 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 69 коп., 3 % річних в сумі 2.360 (дві тисячі триста шістдесят) грн. 66 коп., інфляційні втрати в сумі 19.558 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.927 (дві тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. 60 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац