ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Справа№ 910/17539/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Кузьміна І.С.

від відповідача-1: Горбач А.М.

від відповідача-2: Команов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2022 (повний текст складено 30.05.2022)

у справі № 910/17539/21 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України";

2) Приватного акціонерного товариства «Камет-Сталь»

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі за текстом - АТ «Дніпропетровськгаз»; позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі за текстом - ТОВ «Оператор ГТС України»; відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» (скорочена назва - ПрАТ «ДКХЗ») (в подальшому переймановано в ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ») (далі за текстом - ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ»; відповідач-2) про визнання недійсним договору транспортування природного газу №21/1640/ від 27.07.2021, укладеного між відповідачами.

Позов обґрунтовано тим, що договір не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» не має ліцензій для надання послуг розподілу природного газу, в той же час, ТОВ «Оператор ГТС України» при укладенні цього договору фактично надало останньому статус газорозподільного підприємства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі №910/17539/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено і судом не встановлено, що оспорюваний договір транспортування природного газу, який укладений між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «ДКХЗ», як і правовідносини, що виникли з нього, будь-яким чином призвели до порушення, невизнання чи оспорення прав або інтересів позивача, або могли так чи інакше вплинути на права та обов`язки позивача. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту неспроможний призвести до захисту чи відновлення прав та інтересів позивача, а отже і не може визнаватись ефективним. При цьому суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що ПрАТ «ДКХЗ» фактично надає послуги з розподілу природного газу ПАТ »Дніпровагонмаш» та ДП «Стальзавод» є припущенням, що не підтверджене жодними доказами.

Короткий зміст апеляційної скарги та заперечень не неї.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Дніпропетровськгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального зокрема, п.30 ч.1 ст.1, п.35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», п.2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг», пп.4.1, 4.3 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, п. 5 глави 1 розділу І, п.п. 1-3, 5, 7, 9 глави 1 розд. VІ, п. 17 глави 2 розд. VІ Кодексу Газотранспортної системи та порушено норми процесуального права - ст.ст. 78, 79, 236 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що відповідно до чинного законодавства передумовою для здійснення транспортування, розподілу, постачання природного газу є факт приєднання споживача до газорозподільної або газотранспортної системи. В той же час, з боку ПрАТ «Дніпропетровський коксохімічний завод» (ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ») не дотримано процедури приєднання до газотранспортної системи. Також, скаржник зазначає, що ТОВ «Оператор ГТС України» не мало повноважень щодо надання іншим суб`єктам господарювання права на здійснення ліцензійної господарської діяльності, зокрема, розподіл природного газу.

ТОВ «Оператор ГТС України» подало до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, при цьому звертаючи увагу на те, що відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» ТОВ «Оператор ГТС України» надає послуги газотранспортної системи будь-якому замовнику, який відповідає цьому Закону, якщо є відповідна технічна можливість постачання природного газу замовнику. При цьому ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» (ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ») є прямим споживачем в розумінні Кодексу ГТС.

ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» подало до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. У своєму відзиві ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» вказує на те, що висновок суду про застосування до спірних правовідносин приписи абз. 1 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про ринок природного газу» щодо обов`язку оператора газорозподільної системи за зверненням суб`єкта ринку природного газу (замовника) забезпечити його приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи та приписів п. 5 глави 1 розд. VІ Кодексу ГТС підтверджено висновками, викладеними в постановах Верховного Суду.

Від АТ «Дніпропетровськгаз» до суду надійшла відповідь на відзив ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» на апеляційну скаргу, яку залучено до матеріалів справи і враховано судом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" у справі №910/17539/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 витребувано з господарського суду міста Києва справу №910/17539/21 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Дніпропетровськгаз» на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/17539/21 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

Матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду 13.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Дніпропетровськгаз» на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі № 910/17539/21 та призначено її до розгляду на 23.08.2022.

У зв`язку з перебуванням суддів Демидової А.М. та Владимиренко С.В. у відпустках телефонограмами від 18.08.2022 (прийняті представником позивача - Кузьміною І.С., представником відповідача-1 - Горбачем А.М. та представником відповідача-2 - Кононовим В.В.) (в порядку ч. 6 ст. 120 ГПК України) повідомлено учасників справи про те, що судове засідання, призначене на 23.08.2022, не відбудеться, повідомлено дату та час наступного судового засідання - 14.09.2022 об 11:00.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2022 за клопотаннями ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ», ТОВ «Оператор ГТС України» розгляд справи постановлено здійснювати в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від від 09.09.2022 за клопотанням АТ «Дніпропетровськгаз» розгляд справи постановлено здійснювати в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 14.09.2022 в режимі відеоконференції взяли участь представники ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ», ТОВ «Оператор ГТС України» та АТ «Дніпропетровськгаз».

Представник АТ «Дніпропетровськгаз» підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ», ТОВ «Оператор ГТС України» заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до заяви-приєднання від 30.09.2021 № 42АР490-23630-21 між АТ «Дніпропетровськгаз» та ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" укладено договір розподілу природного газу.

З урахуванням того, що позивач не є стороною цього договору, відповідачами на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 17.11.2021 було надано суду копію договору № 21/1640/ транспортування природного газу від 27.07.2021, укладеного між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод", оригінал якого надано для огляду у судовому засіданні 16.12.2021.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов договору від 27.07.2021 № 21/1640/ транспортування природного газу, укладеного між ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» (замовником) та ТОВ «Оператор ГТС України» (оператором), останнє взяло на себе зобов`язання надавати замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник - сплачувати оператору встановлені у цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Також, між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» було складено та підписано акт № КС-100713 від 19.08.2021 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по ККЦ ГРС-1 м. Кам`янське.

Звертаючись з позовом у даній справі, АТ «Дніпропетровськгаз» послалось на отриманий від ПрАТ «Дніпровський коксохімічний завод» лист від 04.08.2021 № 01/5-МВ, адресований ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", відповідно до якого у зв`язку з придбанням частини майна боржника АТ «Дніпровський металургійний комбінат», що утворює завершений цикл виробництва продукції у складі єдиного майнового комплексу, включно з об`єктами газотранспортної інфраструктури, ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" повідомляло про надсилання на адресу ТОВ «Оператор ГТС України» листа-заяви від 02.08.2021 № 01-316/2 щодо приєднання до газотранспортної системи та просить з 03.08.2021 розглянути можливість відображення на платформі споживання ПрАТ «ДКХЗ».

Таким чином, позивач дійшов висновку, що ПрАТ «ДКХЗ» має намір отримувати послуги транспртування природного газу по «прямій трубі» з ГРС-1 за договором укладеним з ТОВ «Оператор ГТС України».

При цьому на думку позивача, передумовою здійснення розподілу, транспортування, постачання природного газу є факт приєднання споживача до газорозподільної або газотранспортної системи.

Приєднання споживача до газотранспортної системи унормоване розділом VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), пунктом 2 глави 1 якого передбачено, що приєднання об`єктів (у тому числі тих, які планується збудувати) замовника приєднання до газотранспортної системи є нестандартним приєднанням.

В той же час, за посиланням позивача, він не відмовляв ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" в наданні послуги на розподіл природного газу у зв`язку з відсутністю або недостатністю вільної потужності; про потребу у тиску, необхідному для забезпечення потреб замовника, більше 1,2 МПа з боку ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" не повідомлялось.

Також, на думку позивача, з боку ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" не дотримано процедури приєднання через укладення нового договору на приєднання, отже відсутні підстави для пуску газу по ДУ 800, зокрема, ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" є новим власником єдиного майнового комплексу включно із об`єктами газотранспортної інфраструктури ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод", а тому повинно пройти процедуру приєднання до газотранспортної системи, однак підстави для такого приєднання відсутні.

Також, позивач стверджував, що відповідно до листа ТОВ «Оператор ГТС» від 05.11.2020 року №ТОВВИХ-20-12470 в експлуатацію введено лише ГРС-1 м. Дніпродзержинськ згідно з актом Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е. Дзержинського від 23.10.1987 року, інформація щодо введення в експлуатацію ДУ800 відсутня, з чого позивач доходить висновку про те, що сама процедура приєднання унеможливлена відсутністю приймання в експлуатацію ДУ800.

За таких обставин, на думку позивача неправомірні дії відповідачів призведуть до таких негативних наслідків:

1) АТ «Дніпропетровськгаз» не володіє інформацією щодо технічної справності ДУ800, наявності виконавчо-технічної документації на нього, одночасно, в зоні розташування ПАТ «ДКХЗ» перебувають як промислові споживачі, так і побутові, яким АТ «Дніпроптеровськгаз» здійснює розподіл природного газу на території Дніпропетровської області;

2) вихід підприємств із зони розподілу АТ «Дніпроптеровськгаз» призведе до суттєвого зростання тарифу на розподіл для споживачів всіх форм власності, а саме на 16,4 %, тобто споживачі будуть змушені сплачувати 1,33 грн/м3 замість 1,14 грн/м3 за розподіл, виходячи з того, що розрахований обсяг річної замовленої потужності ПрАТ «ДКХЗ» по газовому року 2019-2020 складає - 176 933 578, 16 м3, що становить 248 414 743, 74 грн збитків АТ «Дніпропетровськгаз» у 2021 році.

За твердженням позивача, ПрАТ «ДКХЗ» фактично надає послуги з розподілу природного газу ПАТ «Дніпровагонмаш» та ДП «Стальзавод», за відсутності відповідних ліцензій та договорів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Тобто недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (такий висновок міститься у п. 5.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).

Згідно зі ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин 1-3 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Частиною 1 статті 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України» регулятором прийнято рішення про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України» ().

За даними ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання, що проводять діяльність з транспортування природного газу, розміщеного на офіційному веб-сайті НКРЕКП, ТОВ «Оператор ГТС України», є ліцензіатом у сфері транспортування природного газу з 01.01.2020, а відтак, з цієї дати він має право на провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3010 «Про прийняття остаточного рішення про сертифікацію оператора газотранспортної системи» та від 24.12.2019 № 3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України».

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимог Кодексу ГТС між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «Дніпровський меткомбінат» було укладено договір транспортування природного газу від 27.12.2019 №4/19-1206-02 та технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу від 01.01.2020 №, а також оформлено Акт № КС-100713 від 01.01.2020 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по ККЦ ГРС-1 м. Кам`янське.

25.07.2021 в електронній торговій системі ProZorro.Продажі було проведено аукціон з продажу майна Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металлургійний комбінат", що становить єдиний майновий комплекс, в межах справи про банкрутство № 904/2104/19, яка знаходиться в провадженні господарського суду Дніпропетровської області, лот ; 11-ЄМК (05393043).

Як вбачається з протоколу проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-07-05-000050-3 від 25.07.2021, ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" стало переможцем аукціону з продажу частини майна ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", як єдиного майнового комплексу, в межах справи про банкрутство № 904/2104/19, а саме лоту № 11-ЄМК (05393043) до складу якого, зокрема входить газоспоживне обладнання та газопроводи системи газопостачання.

Таким чином, до моменту відчуження єдиного майнового комплекту ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", останнє мало приєднання до газотранспортної системи (точка виходу ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) ЕІС-код 56ZOPDNP40138030), транспортування природного газу здійснювалося відповідно до договору транспортування природного газу №4/19-1206-02 від 27.12.2019 укладеного з ТОВ «Оператор ГТС України».

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, одночасно з придбанням ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод" єдиного майнового комплексу ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" ним було укладено з ТОВ «Оператор ГТС України» спірний договір № 21/1640/ транспортування природного газу від 27.07.2021 та підписано акт №КС-100713 від 19.08.2021 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по ККЦ ГРС-1 м. Кам`янське.

Згідно з визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», замовник - це фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону). Приєднання - це сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуг транспортування чи розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497 затверджено Типовий договір транспортування природного газу.

Місцевого господарський суд дійшов правильного висновку, що оспорюваний договір транспортування природного газу відповідає Типовому договору, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 і не суперечить йому за змістом.

При цьому згідно з п. 2 глави 1 Розділу VI Кодексу ГТС приєднання об`єктів (у тому числі тих, які планується збудувати) замовника приєднання до газотранспортної системи є нестандартним приєднанням.

В п. 3 глави 1 Розділу VI Кодексу ГТС встановлено, що замовники приєднання мають право приєднатися до газотранспортної системи у випадку: відмови оператором газорозподільної системи замовнику приєднання у зв`язку з відсутністю або недостатністю вільної потужності; якщо замовник приєднання є газодобувним підприємством, який приєднує об`єкти видобутку/виробництва природного газу (біогазу); якщо замовник приєднання є оператором газорозподільної системи, межа території ліцензійної діяльності якого максимально наближена до точки приєднання; якщо тиск, необхідний для забезпечення потреб замовника, перевищує 1,2 МПа.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу є рівними у праві на отримання доступу до газотранспортних та газорозподільних систем, газосховищ, установки LNG та на приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем.

В ч. 2 ст. 19 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи зобов`язані за зверненням суб`єкта ринку природного газу (замовника) забезпечити його приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи.

Наведені норми кореспондується з положеннями п. 5 глави 1 Розділу VI Кодексу ГТС, у якому встановлено, що оператор газотранспортної системи зобов`язаний за зверненням замовника приєднання забезпечити приєднання його об`єкта будівництва (у т.ч. об`єкта, який планується збудувати на земельній ділянці, що знаходиться у власності чи користуванні замовника) або існуючого об`єкта до газотранспортної системи за умови дотримання технічних норм та стандартів безпеки та за умови виконання замовником приєднання вимог цього Кодексу та чинного законодавства України.

Таким чином, місцевим господарським судом обґрунтовано визнано безпідставними посилання позивача щодо виключного переліку умов, коли замовник приєднання має право приєднатися до газотранспортної системи, оскільки саме Закон України «Про ринок природного газу» передбачає право будь-якого суб`єкта ринку природного газу на приєднання до газотранспортної системи та встановлює відповідний обов`язок оператора газотранспортної системи забезпечити таке приєднання на недискримінаційних умовах.

Водночас, як вірно враховано судом, відповідно до пункту 9 глави 1 Розділу VI Кодексу ГТС приєднання об`єктів замовника оператором газотранспортної системи здійснюються на підставі договору на приєднання, який передбачає, зокрема: права та обов`язки сторін; строки та умови виконання приєднання; період обов`язкового виконання договору приєднання, а також умови його розірвання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору приєднання, у тому числі порушення передбачених строків виконання робіт; розмір або спосіб визначення оплати за приєднання, а також терміни внесення оплати окремими частинами (за необхідності); обсяг робіт, необхідних для виконання приєднання (технічний нагляд, підключення об`єкта замовника до газотранспортної системи, підключення, вартість стравленого газу тощо); умови одержання доступу до об`єктів, що належать суб`єкту приєднання, з метою будівництва або розширення мережі, необхідної для виконання приєднання; умови та спосіб, визначені замовником (власність (у тому числі шляхом купівлі-продажу), користування, господарське віддання, експлуатацію), передачі об`єктів газотранспортної системи оператору газотранспортної системи.

Системний аналіз наведених вище положень, з урахуванням визначення поняття «приєднання», наданого у статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», дає підстави для висновку, що процедура приєднання здійснюється з метою створення технічних умов для транспортування природного газу у зв`язку з підключенням об`єкту споживача до газотранспортної системи. Тобто, якщо наявне підключення об`єкта замовника до газотранспортної системи і, при цьому, існує технічна можливість для надання послуг транспортування природного газу, то приєднання є таким, що існує.

Як вже зазначалось, до відчуження єдиного майнового комплексу між ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «Дніпровський меткомбінат», на виконання вимог Кодексу ГТС було укладено договір транспортування природного газу №4/19-1206-02 від 27.12.2019 та технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу від 01.01.2020 №, а також оформлено акт №КС-100713 від 01.01.2020 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін по ККЦ ГРС-1 м. Кам`янське.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що АТ «Дніпропетровськгаз» зверталося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Оператор ГТС України» та ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання недійсним договору транспортування природного газу від 27.12.2019 № /19-1206-02, укладеного між відповідачами.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19 (910/4994/21) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 23.02.2022 у справі № 904/2104/19 (910/4994/21) зазначені судові рішення рішення у справі № 904/2104/19 (910/4994/21) залишені без змін.

При розгляді справи № 904/2104/19 (910/4994/21) судами встановлено, що оператор ГТС не вчиняв дій з приєднання об`єктів ПАТ "Дніпровський меткомбінат" до газорозподільної системи безпосередньо, оскільки прийняв від АТ "Укртрансгаз" майно в тому стані і статусі, що існувало на момент передачі такого майна, зокрема, у стані приєднання об`єктів ПАТ "Дніпровський меткомбінат" до газотранспортної системи.

Також встановлено, що у акті Дніпровського металургійного комбінату ім. Ф.Е.Дзержинського від 23.10.1987 "Про приймання в експлуатацію робочою комісією закінченої реконструкції ГРС-1, яка входить в комплекс заходів комбінованої продувки конвекторів ІІ етапу будівництва ККЦ" вказано про те, що газопровід Ду 400 з`єднаний з газопроводом Ду 800. За результатами експертного дослідження, виконаного спеціалізованою установою, встановлено та підтверджено можливість експлуатації газопроводу Ду 800 від КЦ до ГРС 1.

Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 (справа №904/2104/19(910/4994/21) констатував правильне застосування судами попередніх інстанцій приписів абз.1 ч.2 ст.19 Закону України "Про ринок природного газу" щодо обов`язку оператора газорозподільної системи за зверненням суб`єкта ринку природного газу (замовника) забезпечити його приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи та приписів пункту 5 глави 1 Розділу VI Кодексу ГТС відповідно до яких оператор газотранспортної системи зобов`язаний за зверненням замовника приєднання забезпечити приєднання його об`єкта будівництва (у т.ч. об`єкта, який планується збудувати на земельній ділянці, що знаходиться у власності чи користуванні замовника) або існуючого об`єкта до газотранспортної системи за умови дотримання технічних норм та стандартів безпеки та за умови виконання замовником приєднання вимог цього Кодексу та чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив у законну силу.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Таким чином, у справі, що розглядається, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що обставини, встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/2104/19 (910/4994/21), яке набрало законної сили, мають преюдиційне значення для цієї справи.

Також слід зазначити, що у листопаді 2020 року АТ «Дніпропетровськгаз» зверталось до суду з позовом до ТОВ «Оператор ГТС України», третя особа - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» про: визнання дії ТОВ «Оператор ГТС України» щодо приєднання ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" до газотранспортної системи на ділянці (Ду 800) нитки "ККЦ" ГРС-1 м. Кам`янське з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 протиправними, а приєднання ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" до магістрального трубопроводу таким, що не відбулося; заборони ТОВ «Оператор ГТС України» надавати замовникам послуг транспортування розподіл потужності, доступ до потужності у точці виходу до нитки ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030; заборони ТОВ «Оператор ГТС України» підтверджувати замовникам послуг транспортування номінації у точці виходу ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 для потреб ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" () в природному газі; заборони ТОВ «Оператор ГТС України» здійснювати алокацію подач природного газу замовникам послуг транспортування природного газу у точці виходу ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 для потреб ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" () в природному газі.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що правові підстави для фактичного надання транспортування природного газу відсутні, оскільки порушено процедуру приєднання до газотранспортної системи.

Господарський суд міста Києва рішенням від 11.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022, у справі № 910/18389/20 у задоволенні позову відмовив повністю.

Верховний Суд за результатами перегляду цих судових рішень 07.07.2022 прийняв постанову, в якій серед іншого, зазначив таке:

«У цій справі № 910/18389/20 відсутня необхідність у застосуванні наведених позивачем правових норм для вирішення спору, щодо яких, на його думку, відсутній висновок Верховного Суду, оскільки зазначені норми регулюють саме правовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» з приводу приєднання останнього до газотранспортної системи та визначають умови за яких таке приєднання є можливим.

Позивач не є учасником цих правовідносин та не є особою на яку тим чи іншим чином можуть вплинути ці відносини.

Контроль за діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» не належить до компетенції позивача, а визнання незаконними дій суб`єкта цивільних правовідносин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Також позивачем не надано доказів того, що до його повноважень належить перевірка технічної справності та наявності виконавчо-технічної документації на газопровід Ду 800, який є предметом укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» договору транспортування природного газу від 27.12.2019 № /19-1206-02, а також контроль за здійсненням суб`єктами господарювання ліцензійної господарської діяльності.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність порушеного права позивача, що ним не спростовано».

Відтак, ПрАТ «Камет-Сталь» придбало у складі єдиного майнового комплексу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» газоспоживче обладнання, потреби у природному газі якого попереднім власником забезпечувались за рахунок приєднання до газотранспортної системи і укладеного договору транспортування природного газу, що підтверджено судовими рішеннями.

Порядок укладення договору транспортування природного газу врегульовано розділом VIII Кодексу ГТС. Зокрема, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом (пункт 1 глави 1 розділу VIII Кодексу).

В п. 2 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС передбачено, що для укладення договору транспортування замовник послуг транспортування надає оператору газотранспортної системи: заяву на укладення договору транспортування, за формою оператора газотранспортної системи, є публічною інформацією та оприлюднюється на його веб-сайті; у випадку, якщо замовником послуг транспортування є нерезидент України, додатково надається документ, що підтверджує його реєстрацію в якості суб`єкта господарювання в країні його постійного місцезнаходження; документи, що підтверджують повноваження осіб представляти, у тому числі вчиняти правочини, замовника послуг транспортування.

Згідно з п. 4 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС для укладення договору транспортування оператор газотранспортної системи не має права вимагати документи та/або інформацію, що не передбачені в пункті 2 цієї глави.

За таких обставин, місцевий господарський суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи позивача про невідповідність оспорюваного договору розділу VI Кодексу ГТС, оскільки названим розділом встановлено вимоги до порядку приєднання до газотранспортної системи, у той час як вимоги до порядку укладення договору транспортування встановлені саме розділом VIII Кодексу ГТС, однак на порушення вимог цього розділу позивач в обґрунтування свого позову не посилається.

Щодо доводів позивача з приводу відсутності технічних підстав для надання ТОВ «Оператор ГТС України» послуг транспортування природного газу на підставі спірного договору, місцевим господарським судом встановлено, що ПАТ "Дніпровський меткомбінат" було прямим споживачем, а тому відповідно до Кодексу ГТС з ним було укладено договір транспортування природного газу від 27.12.2019 № /19-1206-02. Тобто, об`єкти ПАТ "ДМК", які в подальшому були придбані ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод"були приєднані (фізично підключені) до газотранспортної системи, отже, технічна можливість транспортування природного газу існувала. Відтак, суд дійшов вірного висновку про відсутність в даному випадку у оператора ГТС підстав для відмови в укладенні договору транспортування з новим власником.

При цьому судом обґрунтовано враховано положення п.10. глави 1 розділу VІ Кодексу ГТС, згідно з яким за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до газотранспортної системи об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, коли виникає необхідність збільшення технічної потужності в точці приєднання або її перенесення, з новим чи діючим власником об`єкта має бути укладений новий договір приєднання відповідно до умов цього Кодексу.

Таким чином, лише у випадку, якщо після зміни власника об`єкта, приєднаного до ГТС, є необхідність реконструкції чи технічного переоснащення цього об`єкту, у зв`язку з потребою збільшення технічної потужності або перенесення точки приєднання, є підстави укладення договору приєднання, в інших випадках зміни власника приєднаного до ГТС об`єкту не є підставою укладання нового договору на приєднання.

В той же час, придбання ПрАТ «ДКЗХ» єдиного майнового комплексу ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" не належить до таких випадків, оскільки необхідність реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до газотранспортної системи об`єкта відсутня та потреби у збільшенні технічної потужності або перенесення точки приєднання не виникло. Доказів зворотнього позивачем суду не надано.

За таких обставин, доводи позивача щодо обов`язку укладення нового договору приєднання вважаються безпідставними.

Крім того, місцевим судом вмотивовано визнано безпідставними доводи позивача про відсутність доказів введення в експлуатацію газопроводу Ду 800, оскільки у акті Дніпровського металургійного комбінату ім.Ф.Е.Дзержинського від 23.10.1987 "Про приймання в експлуатацію робочою комісією закінченої реконструкції ГРС-1, яка входить в комплекс заходів комбінованої продувки конвекторів ІІ етапу будівництва ККЦ" вказано про те, що газопровід Ду 400 з`єднаний з газопроводом Ду 800.

Наведене свідчить про те, що робочою комісією після завершення реконструкції було прийнято в експлуатацію увесь комплекс газопроводів ГРС-1 м. Дніпродзержинськ, у тому числі Ду 800, що не спростовано позивачем під час розгляду справи.

До того ж, як вірно враховано судом, державне майно - газопроводи ТОВ «Оператор ГТС України» отримано від АТ «Укртрансгаз» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2019 № 942 «Про деякі питання управління майном, що перебуває в державній власності та використовується для забезпечення транспортування природного газу магістральними газопроводами».

Згідно з актом Дніпровського металургійного комбінату ім.Ф.Е.Дзержинського від 23.10.1987 робочою комісією після завершення реконструкції було прийнято в експлуатацію ГРС-1 м. Дніпродзержинськ.

Відповідно до наказу ВО "Харківтрансгаз" № 257 від 31.12.1987 після реконструкції Дніпродзержинської ГРС-1, Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського передав вказану ГРС на баланс ВО "Харківтрансгаз".

Беручи до уваги те, що ТОВ "Оператор ГТС України" розпочало свою ліцензійну господарську діяльність з 01.01.2020, діючий оператор ГТС не вчиняв дій з приєднання об`єктів ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат", які в подальшому придбані ПрАТ «ДКЗХ», до газотранспортної системи безпосередньо, оскільки прийняв від АТ "Укртрансгаз" майно, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, в тому стані і статусі, що існувало на момент передачі такого майна, зокрема, у стані приєднання об`єктів ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" до газотранспортної системи.

Окрім того, судом першої інстанції враховано наявний в матеріалах справи висновок експертизи щодо об`єкту «Ділянка газопроводу підземного виконання від ГРС 1 м. Кам`янське (Ду800 мм) високого тиску (до 12 кгс/см2) довжиною 1,3 км», яким визнано можливою подальшу експлуатацію з робочим тиском 12 кгс/см2.

При цьому експертами продовжено строк безпечної експлуатації до 07.10.2023.

Відповідно до акта випробування на міцність газопроводу Ду 800 від КЦ до ГРС 1, складеного комісією ТОВ "Кривбасгеопроект", дефектів і пошкоджень елементів газопроводу не виявлено, що підтверджує міцність та цілісність газопроводу.

Таким чином, за результатами експертного дослідження, виконаного спеціалізованою установою, встановлено та підтверджено можливість експлуатації газопроводу Ду 800 від КЦ до ГРС 1.

Вказані обставини встановлені судами під час розгляду справи №904/2104/19 (910/4994/21).

Також, місцевим господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги посилання позивача на листи НКРЕКП від 24.12.2020 № 13902/16/7-20 та № 11238/16.4.2/7-21 від 30.09.2021, оскільки останні не містять висновків про порушення ТОВ "Оператор ГТС України" норм чинного законодавства. В той же час, у листі № 11238/16.4.2/7-21 від 30.09.2021 наведено висновок, що положеннями Кодексу ГРМ та Кодексу ГТС не передбачено вимог щодо заборони замовнику самостійно проводити оцінку можливості здійснення приєднання, що не є стандартним.

В той же час, твердження позивача про те, що ПрАТ «ДКХЗ» фактично надає послуги з розподілу природного газу ПАТ «Дніпровагонмаш» та ДП «Стальзавод» вірно розцінено місцевим судом як припущення, не підтверджене належними доказами.

При цьому місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено, що наведені позивачем обставини, не свідчать про те, що оспорюваний правочин, а також правовідносини, що виникли з нього, будь-яким чином призвели до порушення, невизнання чи оспорення прав або інтересів позивача, або могли так чи інакше вплинути на його права та обов`язки.

З огляду на викладене та той факт, що позивачем не доведено обставин, з якими закон (ст.ст. 203, 215 ЦК України) пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення, правомірним є висновок суду про відмову в позові.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд вирішує питання про відшкодування або оплату судових витрат на користь сторони у разі повного чи часткового задоволення її вимог.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2022 у справі №910/17539/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

Матеріали справи № 910/17539/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 26.09.2022 (у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Демидової А.М. у відпустці з 19.09.2022 по 21.09.2022).

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко