ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"22" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1313/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.
секретар судового засідання: Вакарчук Д.С.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (вх.№2-791/22 від 14.09.2022) ФОП Жовтіс О.О. про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №916/1313/22
за позовом: фізичної особи-підприємця Жовтіса Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
до відповідача: фізичної особи-підприємця Мутавчі Людмили Петрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );
про стягнення 111042,50 грн.
Позивач ФОП Жовтіс О.О. звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1360/22 від 24.06.2022) до відповідача ФОП Мутавчі Л.П., в якій просить суд стягнути з останнього 100000,00 грн. основного боргу, 4263,00 грн пені, 6140,00 грн інфляційних втрат, 639,50 грн 3% річних та судові витрати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2022 було задоволено позов частково, стягнути з ФОП Мутавчі Людмили Петрівни на користь ФОП Жовтіс Олександр Олександрович заборгованість у розмірі 100000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 6140,00 грн., 3 % річних у розмірі 639,50 грн та 1,00 грн пені, а також 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

14.09.2022 до суду від ФОП Жовтіс О.О. надійшла заява (вх.№2-791/22) про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій заявник просить суд стягнути з ФОП Мутавчі Л.П. на користь ФОП Жовтіс О.О. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16800,00 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2022 було прийнято заяву (вх.№2-791/22 від 14.09.2022) ФОП Жовтіс О.О. про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №916/1313/22 до провадження та призначено розгляд заяви в засіданні суду на 22.09.2022 о 15:45.

22.09.2022 у судове засідання сторони не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини відсутності суд не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, шляхом надіслання ухвали на електронні пошти представників сторін.

Згідно ч.4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судовому засіданні 29.09.2022 суд підписав вступну та резолютивну частини ухвали та відклав складення повного рішення на строк, визначений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши заяву (вх.№2-791/22 від 14.09.2022) ФОП Жовтіс О.О. про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №916/1313/22, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке:

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним приписам Конституції України кореспондує стаття 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1, ч.3 статті 244 ГПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Так із матеріалів справи вбачається, що представником позивача 12.09.2022 було подано заяву (вх.№19108/22) про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, в порядку ст. 129 та ст. 221 ГПК України.

Тобто судом встановлено, що позивачем виконано вимоги процесуального закону і подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу разом із доказами про розмір понесених витрат у встановлений процесуальним законом строк.

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При застосуванні критерію у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 904/1169/17 та від 05.03.2020 у справі № 911/471/19.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В силу статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання юридичної допомоги об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, зокрема, у зв`язку із вирішенням спору в суді.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу: як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду згідно додаткової постанови від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, заявник надав суду такі документи:

- копію Договору про надання правової (правничої допомоги) №50-ФП від 01.02.2021;

- копію Додаткової угоди від 21.06.2022 до Договору про надання правової (правничої допомоги) №50-ФП від 01.02.2021;

- копія Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №1 від 14.09.2022 до Договору про надання правової (правничої допомоги) №50-ФП від 01.02.2021;

- копію детального опису робіт (послуг), фактично наданої правничої допомоги за Договором про надання правової (правничої допомоги) №50-ФП від 01.02.2021 у справі №916/1313/22.

Судом встановлено, що 01.02.2021 між ФОП Жовтісом О. О. та Адвокатським бюро «Олександр Швець» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 50-ФП, відповідно до умов якого Адвокатське бюро представляє інтереси Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, правоохоронних органах, судах, з усіма без виключення процесуальними правами, які надані діючим законодавством Клієнту (ЦПК України. ГПК України, КУпАП України, КПК України, КАС України та інші).

21.06.2022 між ФОП Жовтісом О. О. та Адвокатським бюро «Олександр Швець» було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 50- ФП, згідно якої Адвокатське бюро представляє інтереси Клієнта у Господарському суді Одеської області у справі за позовом про стягнення заборгованості за договором суборенди нерухомого майна № 02/02/22 від 01 лютого 2022р., який укладено між ФОП Жовтісом О.О. та ФОП Мутавчі Л.П.

14.09.2022 між ФОП Жовтісом О. О. та Адвокатським бюро «Олександр Швець» було підписано Детальний опис робіт (послуг), фактично наданої правничої допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 50-ФП від 01.02.2021р. у справі № 916/1313/22, відповідно до якого, вартість послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги № 50-ФП від 01.02.2021р. складає 16800 грн, зокрема підготовка та подача до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за договором суборенди нерухомого майна № 02/02/22 від 01 лютого 2022р. 10000 грн, кількість витраченого часу 10 годин; підготовка та подача до суду відповіді на відзив - 2000 грн, кількість витраченого часу - 2 години; підготовка та подача до суду заяви про відшкодування судових витрат 800 грн, кількість витраченого часу - 50 хвилин; участь у судовому засіданні 2000 грн за один судодень, представник Адвокатського Бюро приймав участь у 2 (двох) судових засіданнях: 17.08.2022 та 12.09.2022, отже загальна вартість участі у судових засіданнях складає: 2000 х 2 4000 грн.

14.09.2022 між ФОП Жовтісом О. О. та Адвокатським бюро «Олександр Швець» було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг (викопаних робіт) № 1 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 50-ФП від 01.02.2021, згідно якого Адвокатське бюро відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 50-ФП від 01.02.2021 та додаткової угоди № 1 від 21.06.2022 до договору про надання правової допомоги № 50-ФП від 01.02.2021 надало Клієнту правову допомогу у справі № 916/1313/22 під час здійснення її розгляду господарським судом Одеської області у загальному розмірі 16 800,00 грн, а Клієнт прийняв надані послуги та погодив їх вартість.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, оцінюючи правомірність вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем, керуючись принципами справедливості та верховенства права, враховуючи, доведення заявником факту та обсягу отриманих послуг з правової допомоги та відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про обґрунтованість суми, витраченої на послуги адвоката у розмірі 16800,00 грн, а також відповідність наданих адвокатських послуг критерію реальності та неминучості, у зв`язку з чим, заява (вх.№2-791/22 від 14.09.2022) ФОП Жовтіс О.О. про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №916/1313/22 підлягає задоволенню.

При цьому судом враховано те, що приймаючи рішення по суті спору у даній справі та задовольняючи частково позов, судом було встановлено правомірність заявлених позовних вимог, однак зменшено розмір пені за власною ініціативою, на підставі чого розмір витрат на правову допомогу покладається на відповідача у повному розмірі - 16800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 232, 236-238, 240, 241, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву (вх.№2-791/22 від 14.09.2022) ФОП Жовтіс О.О. про відшкодування витрат на правову допомогу по справі №916/1313/22 - задовольнити

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мутавчі Людмили Петрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Жовтіса Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16800/шістнадцять тисяч вісімсот/грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 27 вересня 2022 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська