РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022Справа № 910/2721/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "Торг-Авто"

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення № 60/95-р/к від 16.12.2021 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині.

Представники:

від позивача: Торбеєв М.О.

від відповідача: Плигань І.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Торг-Авто» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення № 60/95-р/к від 16.12.2021 року у справі №8/60/8-рп/к.21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/95-р/к від 16.12.2021 є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що позивач просить суд визнати недійсним та скасувати зазначене рішення в частині, що стосується позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2022 позовну заяву залишено без руху.

02.05.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 ГПК України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 14.06.22.

У підготовче засідання 14.06.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача просив оголосити перерву у підготовчому засіданні.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 14.06.2022 судом задоволено клопотання відповідача, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 28.06.2022.

27.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

У підготовче засідання 28.06.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача просив оголосити перерву у підготовчому засіданні з метою підготовки відзиву та заперечив проти задоволення клопотання позивача про відкладення (перенесення) розгляду справи.

За наслідками розгляду клопотання позивача про відкладення розгляду справи, судом відмовлено у його задоволенні, оскільки, позивачем не зазначено підстав та не надано доказів на підтвердження саме об`єктивної неможливості прибуття в підготовче засідання.

Поряд з цим, суд задовольнив клопотання відповідача та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 12.07.2022.

У підготовче засідання 12.07.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача просив оголосити перерву у підготовчому засіданні з метою підготовки відзиву.

Суд задовольнив клопотання відповідача та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 16.08.2022.

04.08.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

15.08.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання 16.08.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача заперечив проти заяви позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду заяви позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом відмовлено у її задоволенні, оскільки, позивачем подано заяву пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання та не надано доказів направлення заяви іншому учаснику справи.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 30.08.2022.

25.08.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду заяви судом повідомлено, що головуючим суддею Картавцевою Ю.В. у справі № 910/2721/22 прийнято рішення про можливість проведення засідання 30.08.2022 в режимі відеоконференції.

У підготовче засідання 30.08.2022 прибув представник відповідача, представник позивача взяв участь у режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 30.08.2022 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2022.

08.09.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду заяви судом повідомлено, що головуючим суддею Картавцевою Ю.В. у справі № 910/2721/22 прийнято рішення про можливість проведення засідання 13.09.2022 в режимі відеоконференції.

У судове засідання 13.09.2022 прибув представник відповідача, представник позивача взяв участь у режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 13.09.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Суд зазначає, що вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

За змістом ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: 1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; 2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними; 3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками; 4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів; 5) усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб`єктів господарювання, покупців, продавців; 6) застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб`єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції; 7) укладення угод за умови прийняття іншими суб`єктами господарювання додаткових зобов`язань, які за своїм змістом або згідно з торговими та іншими чесними звичаями в підприємницькій діяльності не стосуються предмета цих угод; 8) суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин.

У розгляді справ зі спорів, пов`язаних з визначенням органами Антимонопольного комітету України узгоджених дій суб`єктів господарювання як антиконкурентних (стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), суд враховує, що відсутність у певного суб`єкта господарювання монопольного (домінуючого) становища не виключає можливості негативного впливу суб`єкта господарювання на товарний ринок внаслідок антиконкурентних узгоджених дій з іншими суб`єктами господарювання. Наявність або відсутність складу порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій не пов`язується виключно з тим, чи займає певний суб`єкт господарювання монопольне (домінуюче) становище на ринку. Відтак вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

З урахуванням приписів частини третьої статті 6 названого Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:

свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання;

спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій. Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.

Ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб`єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб`єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Висновок же органу Антимонопольного комітету України щодо відсутності у суб`єкта господарювання об`єктивних причин для вчинення схожих дій (бездіяльності) має ґрунтуватися на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об`єктивно (незалежно від суб`єкта господарювання) впливають на його поведінку у спірних відносинах, а не бути наслідком обмеженого кола факторів (наприклад, тільки ціни придбання товару). Зокрема, суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб`єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо). На відповідний орган покладається обов`язок не лише доведення однотипної і одночасної (синхронної) поведінки суб`єктів господарювання на ринку, а й установлення шляхом економічного аналізу ринку (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) відсутності інших, крім попередньої змови, чинників (пояснень) паралельної поведінки таких суб`єктів господарювання.

Судом встановлено, що 16.12.2021 Адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Відділення, відповідач) прийняла Рішення № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (Рішення), яким постановила, зокрема:

- визнати що приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871, місцезнаходження юридичної особи: 14021, м. Чернігів, вул. Глібова, буд. 49) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі «Електричне обладнання для двигунів і транспортних засобів (електрообладнання для автомобілів) ДК 021:2015-31610000-5_7179264», яка проводилась акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-04-09-002565-а (п. 1 резолютивної частини);

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871) штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (п. 2 резолютивної частини);

- визнати що приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871, місцезнаходження юридичної особи: 14021, м. Чернігів, вул. Глібова, буд. 49) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (шиномонтажні послуги та послуги з балансування коліс), яка проводилась акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-06-24-001734-а (п. 4 резолютивної частини);

- за порушення, законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871) штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (п. 5 резолютивної частини);

- визнати що приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871, місцезнаходження юридичної особи: 14021, м. Чернігів, вул. Глібова, буд. 49) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у тендерній процедурі закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (шиномонтажні послуги, шиноремонтні послуги та послуги з балансування коліс)_9071835», яка проводилась акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-09-27-002042-b (п.7 резолютивної частини);

- за порушення, законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 7 резолютивної частини цього рішення, накласти на приватне підприємство «Торг-Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 30380871) штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень (п. 8 резолютивної частини).

Встановлюючи антиконкурентні узгоджені дії, у Рішенні Відділенням встановлено наступне: подання Учасниками для участі у Процедурі закупівлі-1 та Процедурі закупівлі-2 пропозицій з однієї ІР-адреси, в одні дні та з незначною різницею у часі; спільних властивостях файлів Учасників у Процедурі закупівлі-2; пов`язаність Учасників у період проведення Процедур закупівель через фізичних осіб, які пов`язані родинними зв`язками та відносинами контролю; наявність сталих фінансових та господарських відносин між Учасниками під час участі у Процедурах закупівель; використання Учасниками одного і того ж приміщення для ведення господарської діяльності та спільного обладнання під час участі у Процедурах закупівель; залучення одного суб`єкта господарювання за ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності для обох Учасників під час участі у Процедурах закупівель; використання Учасниками одних телефонних номерів у період проведення Процедур закупівель, один з яких належав одному з Учасників (ПП «Торг-Авто»); господарські відносини між Учасниками у період проведення Процедур закупівель; наявність комунікацій між Учасниками у період проведення Процедур закупівель; не подання ФОП ОСОБА_1 до електронної системи закупівель повного пакету документів, що вимагався Замовником для участі у Процедурі закупівлі-1.

За наведених обставин Відділення дійшло висновків, що ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 під час підготовки документів для участі у Процедурах закупівель діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель за Законом України «Про публічні закупівлі». Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, Учасники тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результати проведення замовниками торгів, порушивши права замовників на отримання найбільш ефективних для них результатів, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/95-р/к від 16.12.2021 є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на що позивач просить суд визнати недійсним та скасувати зазначене рішення в частині, що стосується позивача.

Зокрема, позивач зазначає, що позивача було позбавлено можливості бути присутнім на засіданні під час прийняття спірного рішення щодо нього; Відділенням не встановлено та не доведено наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку; дії учасників торгів не мали узгодженого характеру, не призвели та не могли призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції; Відділенням не доведено факту наявності домовленостей між ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 щодо забезпечення необхідної перемоги певному учаснику; родинні зв`язки та спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не доводить наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку; факт наявності телефонних розмов не може свідчити про узгодженість дій та контроль між суб`єктами; ПП «ТОРГ-АВТО» орендує приміщення у ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлових приміщень №2/1 від 03.01.20219 року, що свідчить про здійснення господарської діяльності обома суб`єктами господарювання за однією адресою, а відповідно використання ними однієї IP-адреси, що в свою чергу не є порушенням Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про публічні закупівлі»; чинне законодавство не забороняє залучати до ведення господарської діяльності інших осіб, які не є найманими працівниками підприємства, при цьому такі особи можуть мати інших клієнтів, яким вони також надають бухгалтерські послуги, відтак висновки Відділення про спільне ведення ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності є передчасними; неподання повного пакету документів для участі у Процедурі закупівлі-1 є лише підставою для відхилення пропозиції учасника і не є безумовним свідченням того, що учасник не мав наміру перемогти в конкурсі, а намагався спотворити результати торгів.

У відзиві на позовну заяву Відділення заперечило проти позовної заяви, оскільки висновки відповідача ґрунтуються на аналізі сукупності обставин узгодження поведінки ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 під час участі у процедурах закупівель. Разом з тим, в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Судом встановлено, що Рішення прийнято Відділенням Комітету 16.12.2021 (отримано позивачем 29.12.2021), позовна заява надіслана позивачем засобами електронного зв`язку за допомогою «Електронного суду» 21.02.2022 та надійшла до суду 21.02.2022, тобто, позивачем оскаржено Рішення в межах встановленого ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строку.

Щодо аргументів позивача про те що позивача було позбавлено можливості бути присутнім на засіданні під час прийняття спірного Рішення, чим порушено його права, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особи, які беруть (брали) участь у справі, мають право, у тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення в порядку, визначеному законом. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм правами.

Згідно абз. 2 п. 27 Тимчасових правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.94 р. № 5 (далі - Правила), про дату, час і місце розгляду справи особи, що беруть участь у справі, повідомляються не пізніше ніж за п`ять днів до дня її розгляду.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що лист від 08.12.2021 № 60-02/8981 про призначення дати засідання вручено йому 16.12.2021, а отже позивача було позбавлено можливості бути присутнім на засіданні Відділення й відповідно надати пояснення щодо висновків, зроблених за результатами перевірки та заявляти клопотання в процесі прийняття самого Рішення.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів даної справи та зазначається у відзиві відповідачем, 08.12.2021 Відділення листом від № 60-02/8981 повідомив ПП «ТОРГ-АВТО» про проведення 16.12.2021 об 11.00 розгляду справи.

Для встановлення інформації щодо фактичного перебування направлених листів, Відділення керується строками та нормативами, визначеними наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» (надалі - Нормативи). Згідно пунктів 1 та 2 Розділу II зазначених Нормативів, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1.

- де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

- 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначеної в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Так, відповідний Лист № 60-02/8981 було направлено Відділенням простим листом 08.12.2021, тобто за вісім днів до початку розгляду справи.

Згідно Нормативів зазначені відправлення мали бути доставлені за адресами Позивача - 13.12.2021 року (Д+5 - максимальна кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення).

Крім цього, відповідачем надано роздруківку з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 з якої вбачається, що 14.12.2021 о 15:15 Відділенням було продубльовано відповідний текст листа № 60-02/8981 та направлено на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про колегію.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з доводами відповідача, що Відділенням було дотримано процедурні правила направлення документів у справі № 8/60/8-рп/к.21, а також строки повідомлення та проведення засідання Колегії Відділення. До того ж, спосіб повідомлення про проведення розгляду справи та засідання колегії Правилами не визначається. Так, відповідне повідомлення може бути здійснено будь-яким способом, у тому числі публікацією на офіційному сайті або шляхом використання електронної пошти, тощо.

Таким чином, Відділення діяло в межах повноважень та в передбачений законодавством спосіб, та вжило всіх необхідних заходів для повідомлення ПП «ТОРГ-АВТО» про дату та час проведення розгляду справи. Більше того, як вбачається з матеріалів справи № 8/60/8-рп/к.21, загалом позивач був обізнаний про розгляд Відділенням даної справи та, зокрема, листом від 21.11.2021 № 99 (вх. № 60-01/5641 від 24.11.2021) реалізував своє право на надання зауважень та заперечень щодо висновків Відділення.

З приводу тверджень позивача в частині не доведеності Відділенням Комітету обставин узгодженості дій між ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 при підготовці та участі у спірних торгах, суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що родинні зв`язки та спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не доводять наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку.

Так, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ПП «ТОРГ-АВТО» вбачається, що засновником та вигодоодержувачем юридичної особи позивача є ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Зі змісту витягу стосовно ФОП ОСОБА_1 вбачається, що адресою місцезнаходження фізичної особи-підприємця є: АДРЕСА_3 .

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Також, у матеріалах справи Відділення міститься довідка Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28.04.2020 №2577 про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 22.04.2022, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_3 до складу сім`ї (зареєстрованих) входять, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та 2 дітей, а також відповідь Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 15.05.2020 №1204/6/20/22.23 щодо надання інформації за змістом якої повідомлено, що відділом складено актовий запис про шлюб №1831 від 30.08.1991 на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, за змістом абз. 3 ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" контроль - вирішальний вплив однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання. Пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами.

Проаналізувавши вищезазначені обставини, суд зазначає, що Відділення прийшло до обґрунтованого висновку, що ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 пов`язані відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також, у позовній заяві позивач, зокрема, стверджує про те, що факт наявності телефонних розмов не може свідчити про узгодженість дій та контроль між суб`єктами; орендування ПП «ТОРГ-АВТО» приміщення у ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлових приміщень №2/1 від 03.01.20219 року, свідчить про здійснення господарської діяльності обох суб`єктів за однією адресою, а відповідно і використання даними суб`єктами однієї IP-адреси, що в свою чергу не є порушенням Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про публічні закупівлі» та що чинне законодавство не забороняє залучати до ведення господарської діяльності інших осіб (не працівників підприємства) і залучення цього ж працівника іншим учасником торгів не свідчить про узгодженість дій між ними.

Листом від 18.10.2021 б/н ПП «Торг-Авто» надало Відділенню інформацію, відповідно до якої ПП «Торг-Авто» на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 03.01.2019 № 2/1 орендує у ФОП ОСОБА_1 приміщення магазину непродовольчих товарів, а саме: склад « 106»; кабінет « 1-107»; зал торгівельний « 1-105» - 57,0 кв.м.; приміщення « 1-102», « 1-103», « 1-104» та надало копії платіжних доручень про здійснення оплати за оренду приміщення відповідно до Договору 03.01.2019 № 2/1.

Відділенням встановлено, що ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 здійснюють свою господарську діяльність, використовуючи офісні та виробничі приміщення, що знаходяться за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Також, Відділенням в ході розгляду справи встановлено, що ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 використовували однакові ІР-адреси НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , послуги з доступу до мережі Інтернет за якими надає ПрАТ «Київстар».

ПрАТ «Київстар» листом від 21.05.2020 № 10996/02 повідомило, що зазначені ІР-адреси відносяться до діапазону ІР-адрес з доступу до мережі Інтернет за послугою «Домашній Інтернет», яка надається на підставі договору оферти, без ідентифікації кінцевого споживача.

При цьому позивачем у позовній заяві зазначено, що ПП «ТОРГ-АВТО» має договір на надання доступу до мережі Інтернет за IP-адресою НОМЕР_4 з ТОВ «Неоком». За допомогою WI-FI підключення, до даної IP адреси може підключитися будь-який користувач, що знаходиться в зоні дії WI-FI.

Таким чином, позивачем визнано, що ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 здійснюють свою господарську діяльність, використовуючи офісні та виробничі приміщення, що знаходяться за однією адресою.

За інформацією з листа від 10.09.2020 № 60-02/5053 ТОВ «Укрнет» вбачається, що 2014-09-24 15:06:45 зареєстровано електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 до якої протягом 2019 здійснювався доступ з ІР-адреси134.249.113.30, НОМЕР_2 .

Крім цього, ГУ ДПС у Чернігівській області листом від 30.03.2020 № 4062/10/25-01-04-01-04 надало інформацію, згідно якої ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 при подачі фінансових звітів протягом періоду з 01.01.2019 по 31.12.2019 використовували однакові ІР-адреси.

Відділенням у рішенні вказано, що ПП «Торг-Авто» листом від 01.06.2020 та від 28.09.2020 та ФОП ОСОБА_1 листом від 01.06.2020 повідомили, що ІР-адреси НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та e-mail « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з якої ПП «Торг-Авто» подавало фінансову звітність у 2019 році, належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 , яка одночасно, відповідно до укладених договорів, надає послуги з ведення бухгалтерського обліку ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 .

На підтвердження ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 надали копію договору від 02.01.2016 № 3, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ПП «Торг-Авто» та копії платіжних доручень до зазначеного договору, копію договору від 04.01.2019 № 4/19, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 та копію чеку про оплату за надані послуги.

Суд зазначає, що перебування учасників торгів у трудових відносинах з одними і тими ж фізичними особами/суб`єктами господарювання, зокрема, які мають вплив на діяльність підприємства, свідчить про спільність інтересів учасників торгів та доступ до інформації один одного, а також обмін інформацією між ними щодо господарської діяльності, у тому числі щодо підготовки та участі в Торгах.

Відтак, суд погоджується з висновком Відділення про те, що існування зазначених відносин з урахуванням доступу особи до відомостей щодо господарської діяльності Учасників та ведення бухгалтерського обліку останніх - унеможливлює існування конкуренції між ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 у тому числі під час участі у Процедурах закупівель.

Також, Відділенням було встановлено, що під час участі у Процедурах закупівель Учасники використовували наступні телефонні номери:

- ПП «Торг-Авто» - НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 (лист ПП «Торг-Авто» від 15.09.2020 № 49, вх. Відділення № 60-01/3581 від 28.09.2020);

- ФОП ОСОБА_1 - використовувала телефонний номер НОМЕР_5 (лист ФОП ОСОБА_1 від 22.09.2020 № 19).

При цьому, ТОВ «Закупки.Пром.УА» листом від 23.04.2020 № 494/04 повідомило що на електронному майданчику у контактних даних особи ФОП ОСОБА_1 зазначила номер телефону НОМЕР_6 .

Такий же номер телефону, як контактний, зазначений у ФОП ОСОБА_1 на інформаційному ресурсі публічних закупівель https://clarity-project.info, у розділі «Інформація» «Учасник».

Відповідно ж до Договору про надання мобільного зв`язку № 4327391, укладеного із ЗАТ «Українськи мобільний зв`язок» (Оператор), абонентський номер НОМЕР_6 належить ПП «Торг-Авто» (Абонент), дата реєстрації номера - 08.07.2008.

Також згідно з даними інформаційного ресурсу https://clarity-project.info, у розділі «Інформація» «Prozorro», ФОП ОСОБА_1 з 21.02.2019 по 28.12.2019 зазначала номер телефону контактної особи НОМЕР_7 .

Разом з тим, відповідно до даних, зазначених в ЄДР, у ПП «Торг-Авто» вказаний контактний номер телефону НОМЕР_7 .

Відділенням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 під час участі у процедурах закупівель на електронному майданчику та електронному інформаційному ресурсі публічних закупівель для здійснення зв`язку з контактною особою, вказувала номери телефонів, які фактично належали ПП «Торг-Авто».

У ході аналізу інформації, наданої ПрАТ «Київстар» у листі від 29.06.2021 № 16623/01 та ПрАТ «ВФ «Україна» у листі від 29.06.2021 № 02/КІ-5/150 Відділенням встановлено, що протягом періоду з 09.04.2019 по 04.11.2019 між телефонними номерами ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 відбувалися телефонні перемовини та спроби з`єднання під час участі у Процедурі закупівлі-1, Процедурі закупівлі-2 та Процедурі закупівлі-3.

Суд зазначає, що кількість, періодичність, системність таких розмов та тісна комунікація між телефонними номерами досліджувалась Відділенням в якості доказів у сукупності з іншими встановленими обставинами справи про вчинення Позивачем та ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про захист економічної конкуренції

У свою чергу, позивачем у позовній заяві зазначено, що дані телефонні перемовини між ним та ФОП ОСОБА_1 відбувалися протягом всього року, як між орендарем та орендодавцем, при цьому, позивач не спростовує встановлених Відділенням обставин здійснення неодноразових телефонних комунікацій між ним та ФОП ОСОБА_1 як до так і під час участі у процедурах закупівлі.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами Відділення про те, що обставина комунікації разом з іншими встановленими Відділенням обставинами свідчить про спільну (узгоджену) поведінку ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 під час участі у Процедурах закупівель.

При цьому, суд звертає увагу, що Відділенням, також було встановлено, що для участі в процедурі закупівлі-1 ФОП ОСОБА_1 у складі своїх тендерних пропозицій завантажила до електронної системи закупівель лише три документа: свідоцтво платника податку, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та витяг з ЄДР. Подання ФОП ОСОБА_1 не повного пакету документів може свідчити про те, що вона не мала наміру стати переможцем торгів.

Переважна більшість завантажених учасниками до системи «Prozorro» документів під час участі процедурі закупівлі-2, створені в одній версії PDF та з однаковим налаштуванням сторінки, при цьому, в документах обох учасників інші метадані документів відсутні (заголовок, автор, тема, програма, виробник, дата створення документа, зміни), що в свою чергу свідчить про створення відповідних файлів на одному комп`ютері, а відтак, і спільну підготовку до участі в торгах.

Суд зазначає, що змагання під час проведення торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією; встановлені органом Комітету обставини виключають таку змагальність, що свідчить про узгоджену поведінку суб`єкта господарювання, яка й призвела до спотворення результатів торгів.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 922/2940/20.

У постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/1668/19 зроблено правовий висновок, що змагальність виключається шляхом встановлення таких обставин: одночасна пов`язаність трудовими відносинами декількох працівників; використання відповідачами спільного доменного імені; спільне використання однієї електронної поштової скриньки; спільні господарські відносини; пропонування однакового товару; завищення цінових пропозицій; подання однакових документів у складі своїх пропозицій; отримання банківських гарантій в одному й тому ж самому банку; обмін інформацією, тощо.

Для визнання вчинення суб`єктом господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції органу Комітету достатньо встановити й довести наявність наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що, у свою чергу, призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі (постанова Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 922/2940/20).

Суд зазначає, що зі змісту спірного Рішення вбачається, що Відділення проаналізувавши вищезазначені обставини, прийшло до висновку, що ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 відповідно до укладених договорів використовували одне приміщення, використовували одні телефонні номери та ІР-адреси для ведення бухгалтерського обліку та подачі фінансової звітності.

Крім того, Відділенням зазначено, що спільне місцезнаходження вказує на наявність умов для обміну інформацією між ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 , оскільки це спрощує передачу інформації між ними, завдяки швидкому та зручному обміну інформацією/документами, в тому числі, що стосуються придбання/реалізації товарів, оперативному обговоренню та вирішенню господарських чи комерційних питань, надає можливості синхронної/спільної підготовки до участі у тендерних процедурах закупівель.

Провадження ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності в одному приміщенні із врахуванням сукупності доказів, зібраних в ході розгляду справи Відділенням, виключає можливість випадкового збігу обставин щодо спільної участі у Процедурах закупівель, та є сукупною обставиною, яка свідчить про узгодження їх поведінки під час участі у торгах.

Крім цього, позивачем не спростовано висновків Відділення стосовно того, що між ПП «ТОРГ-АВТО» та ФОП ОСОБА_1 існували сталі господарські відносини, які полягали у виплаті ПП «ТОРГ-АВТО» на користь ФОП ОСОБА_1 доходу як самозайнятій особі протягом 2019 року на суму 567 000,00 грн, інформація про що надана ГУ ДПС у Чернігівській області листом від 30.03.2020 №4062/10/25-01-04-01-04, та про здійснення фінансових операцій, інформація про що надана АТ «Райффайзен Банк Аваль» листом від 29.04.2020 №81-15-9/3291-БТ.

Виходячи з наведеного, суд погоджується з доводами Відділення, що у період проведення процедур закупівель ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 спільно здійснювали свою господарську діяльність, що передбачає спільність інтересів Учасників та свідчить про узгодженість дій під час участі у процедурах закупівель.

Так, Верховним Судом (зокрема, у постановах від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2019 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18, від 11.06.2020 зі справи № 910/10212/19, від 02.07.2020 зі справи № 927/741/19, від 26.01.2021 зі справи № 910/2576/20, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 23.03.2021 у справі № 910/4542/20) неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень Комітету про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 ГПК України.

Статтею 86 ГПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з огляду на зібрані Відділенням докази та встановлену сукупність обставин, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином встановив та довів узгодженість дій ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 під час підготовки та участі у торгах.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що встановлені Відділенням обставини у своїй більшості пов`язуються співпадіннями через особливості господарської діяльності ПП «Торг-Авто» та ФОП ОСОБА_1 , оскільки, характер та кількість виявлених Відділенням співпадінь виключають можливість того, що пропозиції конкурсних торгів готувалися окремо та без обміну інформацією між учасників торгів, поряд з цим, жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів та відповідно спростування обставин встановлених Відділенням, позивачем суду надано не було.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті Рішення Відділення діяло у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у Рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими, поряд з цим позивачем належними та допустимими доказами такі обставини спростовані не були, відтак, позовні вимоги Приватного підприємтсва «Торг-Авто» до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/95-р/к від 16.12.2021 року у справі №8/60/8-рп/к.21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, задоволенню не підлягають.

При цьому, суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.09.2022

Суддя Ю.В. Картавцева