ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"08" вересня 2022 р. м. Ужгород Справа №915/1488/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність-Південь", м. Миколаїв

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар", м. Тернопіль

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М", м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення солідарно 1 561 500 грн матеріальної шкоди за несвоєчасне повернення транспортного засобу, 43 200 грн матеріальної шкоди внаслідок розвантаження автоцистерни власними силами позивача, 472 600 грн матеріальної шкоди внаслідок здійснення відновлювальних робіт автоцистерни,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Райніш М.І.

представники:

Позивача - Воронюк М.О., адвокат, ордер серії ОД № 629013 від 23.02.2021

Відповідача 1 - Дупіряк О.М., адвокат, ордер серії ТР № 044963 від 30.04.2021

Відповідача 2 - Борсенко О.В., адвокат, довіреність № 302 від 23.07.2018

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю "Співдружність-Південь", м. Миколаїв заявлено позов до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар", м. Тернопіль та до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М", м. Ужгород Закарпатської області про стягнення солідарно 1 561 500 грн матеріальної шкоди за несвоєчасне повернення транспортного засобу, 43 200 грн матеріальної шкоди внаслідок розвантаження автоцистерни власними силами позивача, 472 600 грн матеріальної шкоди внаслідок здійснення відновлювальних робіт автоцистерни.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2021 відкрито провадження у справі №915/1488/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.04.2021. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачам строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії таких позивачу, а доказів надіслання - суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачам відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Ухвалами суду від 07.04.2021, 18.06.2021 та 08.09.2021 підготовчі засідання відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

У підготовчих засіданнях 12.05.2021 та 20.10.2021 судом за участю уповноважених представників сторін оголошувались перерви.

Звертаючись до суду із позовною заявою у даній справі, позивач у складі учасників спору зазначив в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Мале приватне підприємство "Спідружність", водночас не зазначив підстав залучення до участі у даній справі такої третьої особи.

У підготовчому засіданні 18.11.2021 представник позивача усно наголосив на тому, що не вбачає підстав для залучення до участі у даній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Малого приватного підприємства "Спідружність", просив суд не розглядати та не досліджувати питання щодо залучення такої третьої особи до участі у даній справі.

Ухвалою суду від 18.11.2021 відмовлено в задоволенні викладеного у відзиві на позов клопотання ТзОВ "МВ Стеллар" про залишення позовної заяви без розгляду та долученого до відзиву клопотання про призначення у справі експертизи давності документа з підстав, наведених в ухвалі суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі №915/1488/20 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 08.12.2021.

У судовому засіданні 08.12.2021 судом за участю уповноважених представників сторін оголошено перерву до 08.02.2022.

Ухвалами суду від 08.02.2022, 15.03.2022, 02.06.2022 та 04.08.2022 судові засідання відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

В судовому засіданні 08.09.2022 судом за участю уповноважених представників сторін досліджено наявні у справі документальні докази, завершено стадію з`ясування фактичних обставин справи та проведено судові дебати.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі прийнято судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що між ним та відповідачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" - 05.10.2017 укладено Договір про організацію перевезення вантажів № Е-0000101, на виконання умов якого ТзОВ "МВ Стеллар" було прийнято до виконання заявку № 0261 від 23.11.2017 на перевезення сульфоетоксілату жирних спиртів (22 тони) за маршрутом "Дзержинськ (Російська Федерація) - Ужгород (Україна)" на адресу отримувача - ТзОВ "Універсал-М". У зв`язку з відсутністю у позивача вільних власних транспортних засобів для перевезення такого вантажу, останнім залучено до виконання вказаного перевезення Мале приватне підприємство "Співдружність", із яким укладено відповідний договір.

Так, позивач стверджує, що на виконання умов Договору № Е-0000101 від 05.10.2017, МПП "Співдружність" прийняло вантаж до перевезення автотранспортним засобом із автоцистерною з державними номерними знаками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в пункті відправлення та 04.12.2017 року доставило його на адресу ТзОВ "Універсал-М": м. Ужгород, вул. Кошового, 6. Водночас ТзОВ "Універсал-М" вантаж було прийнято лише частково, а розвантаження цистерни призупинено із мотивів його пошкодження.

У зв`язку з наведеними обставинами, ТзОВ "Універсал-М" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "МВ Стеллар" з участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ "Співдружність-Південь" та МПП "Співдружність" про стягнення збитків у розмірі 935 436,15 грн. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.11.2018 у справі №921/175/18, залишеним у силі постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 та постановою Верховного Суду від 03.09.2019, в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Універсал-М" відмовлено. За твердженням позивача, рішеннями трьох судових інстанцій було встановлено відсутність будь-яких дій чи бездіяльності з боку ТзОВ "Співдружність-Південь", якими зумовлене псування вантажу.

Позивач зазначає, що автотранспортний засіб із автоцистерною з державними номерними знаками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із 04.12.2017 по 12.10.2020 знаходився на території ТзОВ "Універсал-М" у не розвантаженому стані, яке своїми діями перешкоджало його виїзду з території останнього. Наголошує, що відповідачі у спірних правовідносинах на підставі укладених договорів зобов`язувались забезпечити вивантаження автоцистерни від вантажу, однак, такі зобов`язання не виконали, і тільки 12.10.2020 з участю слідчого Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, нерозвантажений транспортний засіб було повернуто представнику МПП "Співдружність". Водночас представник та керівник ТзОВ "Універсал-М" від підпису в Акті приймання-передачі транспортного засобу та автоцистерни відмовилися.

На переконання позивача, дії відповідачів призвели до простою автотранспортного засобу з автоцистерною та матеріальних збитків, які заподіяні ТзОВ "Співдружність-Південь", оскільки останньому МПП "Співдружність" надіслало вимогу із зазначенням суми простою в розмірі 1 561 500 грн, а також понесених позивачем витрат по розвантаженню автоцистерни на суму 43 200 грн та ремонт автоцистерни на суму 472 600 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що загальний розмір понесених ним збитків складає 2 077 300 грн, які просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Поданим суду відзивом на позов № 10/1690 від 01.04.2021 (вх. № 02.3.1-02/2651/21 від 08.04.2021) відповідач 1 - ТзОВ "МВ Стеллар" - проти заявлених позовних вимог заперечив, наголосивши на тому, що вимоги МПП "Співдружність" до ТзОВ "Співдружність-Південь" по сплаті штрафу в розмірі 1 561 500 грн, про які йде мова в позові, засновані на Договорі № 1017, укладеному між останніми 02.10.2017, а тому, такі не можуть мати відношення до господарських відносин між позивачем та відповідачем 1, в тому числі, за Договором № Е-0000101 від 05.10.2017. Відповідач 1 наголошує, що договір між позивачем та МПП "Співдружність" був укладений 02.10.2017, і вказане свідчить про те, що останній не міг укладатись на виконання зобов`язань позивача за Договором № Е-0000101 від 05.10.2017. Також відповідач 1 звертає увагу на те, що у вимозі МПП "Співдружність" по сплаті штрафу від 13.10.2020 зазначено транспортний засіб із державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , тоді як перевезення на підставі заявки № 0261 від 23.11.2017 здійснював транспортний засіб із державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Крім того, зауважує, що Договір № 1017 від 02.10.2017, укладений між позивачем та МПП "Співдружність", взагалі не фігурував у спірних правовідносинах із відповідачем 1, в тому числі, при розгляді судами всіх інстанцій справи №921/175/18. Відтак, такий, на переконання відповідача 1, не стосується договірних правовідносин, які виникли у позивача та ТзОВ "МВ Стеллар" із Договору № Е-0000101 від 05.10.2017. Наголошує представник відповідача 1 і на тому, що за умовами Договору № Е-0000101 від 05.10.2017, простій транспортного засобу повинен бути підтверджений відмітками в ТТН (CMR) та листом простою, які в даному випадку відсутні, що, у свою чергу, свідчить про відсутність вини відповідача 1 у простої транспортного засобу. Зауважує, що відповідач 1 оплатив на користь позивача його послуги з перевезення вантажу, надання яких оформлене актом наданих послуг № 42 від 04.12.2017, де не зазначено про будь-які претензії позивача до ТзОВ "МВ Стеллар". Крім того, звертає увагу на те, що не має стосунку до неповернення транспортного засобу із тих причин, що такий був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003180, місцем зберігання якого було визначено м. Ужгород, вул. Кошового, 6, на території відповідача 2. Відповідач 1 вказує, що позивачем не надано жодних доказів понесення ним матеріальної шкоди внаслідок розвантаження транспортного засобу власними силами, а також шкоди на здійснення робіт по відновленню транспортного засобу, оскільки сам по собі рахунок № 97 від 04.12.2020 на суму 472 600 грн, виданий ТзОВ "Інтерпромтех", не може бути доказом на підтвердження зазначених обставин. З огляду на викладене, вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак, не можуть бути задоволені.

Відповідач 2 - ТзОВ "Універсал-М" у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення, мотивуючи вказане тим, що він не є стороною договорів, укладених між позивачем та відповідачем 1, а відтак, не має жодних зобов`язань перед ТзОВ "Співдружність-Південь". Вказує, що між ним та ТзОВ "МВ Стеллар" було укладено Договір-доручення № ЗП-000019 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні. Зокрема, на підставі вказаного договору відповідач 2 замовив у ТзОВ "МВ Стеллар" транспортно-експедиційні послуги по доставці до м. Ужгород сульфоетоксилату жирних спиртів марки Б1 у кількості 22 000 кг, придбаних у ТзОВ "Завод синтанолів" згідно з контрактом від 11.01.2016 за № ZS-4397. Водночас у заявці на перевезення № 62/11-17 від 23.11.2017, підписаній відповідачем 2 та прийнятій ним до виконання, були визначені особливості транспортування вищезгаданого вантажу, які, зокрема, передбачали дотримання температурного режиму в діапазоні від +35 до +45°С. Як зазначає представник ТзОВ "Універсал-М", надалі з`ясувалося, що до виконання вказаного замовлення відповідач 1 залучив позивача, а той, у свою чергу, - МПП "Співдружність".

За твердженням представника відповідача 2, МПП "Співдружність" прийняло у вантажовідправника товар згідно з СМR № 392365 без жодних застережень із приводу недоліків по якості, а також без зазначення необхідності дотримання температурного режиму. Як наголошує представник відповідача 2, транспортний засіб знаходився в дорозі вісім діб, і при прибутті його до місця призначення, температура товару, у відповідності до показників термометру на цистерні, складала 55°С, що, у свою чергу, свідчило про порушення умов транспортування товару. Так, відповідач 2 зазначає, що під час перевірки проб вантажу було виявлено наявність зовнішніх ознак псування та пошкодження товару, який, замість безбарвної або жовтуватої пасти, став трьохфазною рідиною від блідо-жовтого до зеленого кольорів. За таких обставин, вантаж у перевізника прийнятий не був через порушення умов його транспортування, про що зроблено відповідну відмітку в товаросупровідних документах, та складено акт про пошкодження вантажу за участю залученого для проведення фіксації та аналізу якості товару представника Торгово-промислової палати в Закарпатській області. Про зазначені обставини, крім того, було повідомлено вантажовідправника та відповідача 1. Представник відповідача 2 зазначає, що ТзОВ "Універсал-М" не утримувало жодного дня транспортний засіб позивача чи третіх осіб; відповідач 2 не прийняв і не міг прийняти вантаж через невідповідність такого за якістю. Вказує, що відповідно до ст. 16 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, перевізник через відмову одержувача прийняти товар, міг негайно вивантажити товар самостійно, з наступним збереженням вантажу, або довірити збереження вантажу третій особі. Однак перевізник протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій щодо вивантаження чи збереження вантажу, як і не вживав інших заходів, передбачених Конвенцією, відтак, простій транспортного засобу зумовлений саме бездіяльністю перевізника, позивача та відповідача 1. Зазначає, що письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується належність виробничого майданчика по вул. Кошового, 6 в м. Ужгороді на праві користування іншому суб`єкту господарювання. Пропускний режим на такому майданчику забезпечується відповідною охоронною організацією. Відповідач 2 чи треті особи не створювали перешкод позивачу чи перевізнику у володінні транспортним засобом, не утримували його, а тому, не заподіювали та не могли заподіяти позивачу жодних збитків, які є предметом позовних вимог. Вважає, що в його діях відсутній склад цивільного правопорушення, який є умовою покладення збитків на ТзОВ "Універсал-М". Крім того, наголошує, що позивачем пропущений строк тривалістю в один рік для вимог, які випливають із перевезень вантажів, встановлений ст. 32 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача на електронну адресу суду надіслав письмові пояснення б/н від 11.05.2021 (вх. № 02.3.1-02/3515/21 від 12.05.2021) щодо обставин, викладених у відзиві ТзОВ "МВ Стеллар". Зазначає, що між ТзОВ "Універсал-М" та ТзОВ "МВ Стеллар" було укладено Договір-доручення № 3П-000019 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом. В подальшому, ТзОВ "МВ Стеллар", з метою здійснення перевезень та виконання умов договору укладеного з ТзОВ "Універсал-М", уклало Договір № Е-0000101 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом з ТзОВ "Співдружність-Південь", за умовами якого останній мав право на залучення третіх осіб задля здійснення перевезення. Таким чином, з метою виконання умов Договору № Е-0000101, та у зв`язку із відсутністю вільних транспортних засобів, ТзОВ "Співдружність-Південь" уклало Договір № 1017 про перевезення вантажів автомобільним транспортом з МПП "Співдружність".

Як стверджує позивач, саме силами МПП "Співдружність" (як перевізника) було здійснено перевезення вантажу за маршрутом та у строки, встановлені в Договорі № ЗП-000019, укладеного між ТзОВ "Універсал-М" (як замовником) та ТзОВ "МВ Стеллар" (як експедитором замовника), та за безпосередньою участю ТзОВ "Співдружність-Південь" (як експедитором виконавця).

Також позивач наголошує на тому, що усі сторони організованого перевезення були обізнані про існування одне одного, оскільки факт організації перевезень особи, які приймали в ньому участь, транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення та його власник зазначені як в Договорах, так і в заявці на перевезення. Крім того, факт участі в перевезенні всіх осіб (ТзОВ "Універсал-М", ТзОВ "МВ Стеллар", ТзОВ "Співдружність-Південь", МПП "Співдружність"), встановлено в судових рішеннях всіх трьох інстанцій у справі №921/175/18.

Зазначає також про те, що за умовами Договору, укладеного між ТзОВ "МВ Стеллар" та ТзОВ "Співдружність-Південь", вбачається, що експедитор-замовник (ТзОВ "МВ Стеллар") зобов`язаний забезпечити вивантаження вантажу із транспортного засобу силами вантажоотримувача (ТзОВ "Універсал-М"). Тобто саме на ТзОВ "МВ Стеллар" покладено обов`язок вжиття всіх можливих заходів та засобів, аби забезпечити вивантаження вантажу з автоцистерни, яка належить перевізнику, з метою звільнення транспортного засобу та повернення його на територію останнього.

Також позивач звертає увагу, що за умовами Договору, укладеного між ТзОВ "Співдружність-Південь" та МПП "Співдружність", позивач взяв на себе зобов`язання не допускати простою транспортного засобу МПП "Співдружність", тобто зобов`язався повернути транспортний засіб перевізнику після доставлення вантажу на територію замовника - ТзОВ "Універсал-М", та розвантаження автоцистерни спільними силами замовника - ТзОВ "Універсал-М" - та експедитора замовника - ТзОВ "МВ Стеллар".

Втім, у зв`язку із відмовою відповідача 2 експедитору-виконавцю - ТзОВ "Співдружність-Південь" - у розвантаженні належного МПП "Співдружність" транспортного засобу та відмовою замовника від вивезення даного транспортного засобу з території ТзОВ "Універсал-М", автомобіль з автоцистерною за д.н.з. НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які належать МПП "Співдружність", у період з 04.12.2017 по 12.10.2020 безпідставно утримувався відповідачем 2 на його території у нерозвантаженому стані.

При цьому, неналежне виконання умов Договору № Е-0000101 з боку відповідача 1 призвело до позбавлення позивача можливості виконати умови Договору № 1017, внаслідок чого у ТзОВ "Співдружність-Південь" виникла заборгованість перед МПП "Співдружність" з вини ТзОВ "МВ Стеллар", що не виконало покладені на нього обов`язки із забезпечення розвантаження автоцистерни, та з вини ТзОВ "Універсал-М", яке безпідставно не розвантажило транспортний засіб та утримувало його в такому стану протягом майже трьох років.

Із приводу доводів відповідача 1 про те, що номерний знак автоцистерни, зазначений у рахунку № 97 та вимозі МПП "Співдружність", не збігається із номерним знаком автоцистерни, що брала участь у перевезенні, представник позивача зазначає, що вказана відмінність є лише технічною помилкою, випадково вчиненою під час складання зазначених документів.

Крім того, останній наголошує на безпідставності тверджень ТзОВ "МВ Стеллар" про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки лише в означений спосіб позивач може відновити своє право, відшкодувати понесені збитки та забезпечити можливість їх подальшого відшкодування.

В надісланих на електронну адресу письмових поясненнях щодо відзиву ТзОВ "Універсал-М" б/н від 19.10.2021 (вх. № 02.3.1-02/7422/21 від 19.10.2021) представник позивача вказує на те, що ТзОВ "Співдружність-Південь" звернулось з даним позовом до відповідача 2 з підстав того, що останній не здійснив розвантаження поставленого вантажу та не випускав транспортний засіб, яким було поставлено товар, зі своєї території, що, відповідно, спричинило завдання позивачу матеріальних збитків.

Позивач стверджує, що нерозвантаження автоцистерни протягом значного періоду часу відбулось саме із волевиявлення та ініціативи ТзОВ "Універсал-М", а твердження останнього про начебто "неприйнятий вантаж" не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, зазначає, що доводи відповідача 2 із приводу товару неналежної якості не є предметом розгляду в межах спірних правовідносини, а тому не можуть заслуговувати на увагу.

В частині аргументів відповідача 2 про пропуск строку позовної давності представник позивача наголошує, що заявлені позовні вимоги не пов`язані з перевезенням вантажів міждержавним сполученням, а стосуються матеріальних збитків, завданих позивачеві внаслідок протиправних дій відповідачів. Тобто, на переконання позивача, строк позовної давності в межах наявних правовідносин є загальним і встановлюється тривалістю 3 роки, що свідчить про своєчасність звернення до суду з даним позовом.

Ураховуючи викладені обставини в сукупності, позивач просить суд відхилити заперечення відповідачів та задоволити позов у повному обсязі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" (експедитором, відповідачем 1 у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" (замовником, відповідачем 2 у справі) укладено Договір-доручення № ЗП-000019 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні (далі - Договір № ЗП-000019), за умовами якого експедитор, діючи з доручення замовника, у межах даного Договору надає послуги по організації перевезення вантажів замовника найманим вантажним транспортом, довіреною особою власника якого він є, або власним вантажним транспортом.

Пунктом 1.2. Договору № ЗП-000019 встановлено, що у своїй діяльності сторони керуються положеннями даного Договору, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року, Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) 1956 року, Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) 1957 року, Цивільним та Господарським кодексами України, чинним законодавством України, а також законодавством тих країн, по території яких здійснюється перевезення.

На підставі даного Договору експедитор надає одну чи декілька з наступних послуг: - здійснює організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом (як найманим, так і власним) по території України та за її межами на підставі відповідних заявок; - розсилає товарно-транспортну документацію; - здійснює розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу; - приймає участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством, вирішує з замовником претензійні питання; - за згодою сторін виконує інші доручення замовника (п. 2.1. Договору № ЗП-000019).

Відповідно до п. 2.2. Договору № ЗП-000019, конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці, яка є невід`ємною частиною даного Договору. За погодженням сторін заявка може передаватись за допомогою факсимільного зв`язку або у електронному вигляді по електронному зв`язку (E-mail), які в послідуючому визнаються сторонами та мають юридичну силу.

Оформлені подорожній лист, завірений перевізником, чисті бланки товарно- транспортних накладних (CMR), заявка експедитора та пред`явлений водієм документ, що посвідчує особу, є підставою для одержання вантажу до перевезення з матеріальною відповідальністю перевізника (п. 2.3. Договору № ЗП-000019).

Згідно із п. 3.1.3., 3.1.4., 3.1.5. Договору № ЗП-000019, експедитор зобов`язується організувати транспортування вантажу до місця призначення та його видачу отримувачу, зазначеному у товарно-транспортній накладній (CMR); забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на отримання вантажу особі; дотримуватись інструкцій замовника, що стосуються маршруту проходження, митної обробки, прикордонних переходів.

За приписами пункту 3.2. Договору № ЗП-000019 сторони визначили, що замовник зобов`язується: - забезпечити навантаження (вивантаження) транспортного засобу, його митну обробку і митне оформлення всіх необхідних документів (підп. 3.2.4.); - забезпечити своєчасне оформлення товарно-транспортних, митних і інших документів, необхідних для безперешкодного проходження митного, ветеринарного, карантинного, екологічного та іншого контролю і здачі вантажу вантажоодержувачу, а також нести витрати, зв`язані з проходженням такого контролю (підп. 3.2.5); - окремо узгоджувати з експедитором транспортування небезпечних, негабаритних вантажів, а також тих вантажів, які вимагають дотримання температурного режиму (підп. 3.2.8.).

За змістом п. 5.3. Договору № ЗП-000019, у випадку невідповідності кількості вантажу або його стану кількості і стану вантажу, зазначеному у товарно - транспортних документах, замовник або уповноважена ним особа (отримувач) повинен зробити відповідні відмітки в примірнику товарно-транспортної накладної (CMR), що повертається перевізнику, а також скласти акт про пошкодження, недостачу вантажу разом з представником торгово-промислової палати та/або незалежним експертом страхової компанії. При цьому присутність водія-експедитора при розвантаженні та огляді вантажу є обов`язковою, що стверджується його підписом у відповідному документі (акті).

Пунктами 10.1., 10.8. Договору № ЗП-000019 передбачено, що даний Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 19.10.2014, а в частині проведення розрахунків - до проведення повного взаєморозрахунку між сторонами (в т.ч. сплати штрафних санкцій). Якщо за місяць до закінчення терміну дії даного Договору жодна із сторін не виявить письмово бажання його розірвати, даний Договір вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах .

Як вбачається із матеріалів справи, 23.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" (експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" (замовником) підписано заявку на перевезення № 62/11-17 щодо здійснення транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажу - сульфоетоксилатів жирних спиртів SLES Б1, вагою 22 000 кг, за маршрутом: м. Дзержинськ (Російська Федерація) - м. Ужгород (Україна); дата і час завантаження: 27.11.2017 року; необхідний рухомий склад - цистерна з підігрівом; температурний режим - +35-40°С.

Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" із метою здійснення вищевказаного перевезення залучено до такого позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Співдружність Південь", із яким 05.10.2017 укладено Договір про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом за № Е-0000101 (далі - Договір № Е-0000101).

За змістом п. 1.2. вказаного Договору, експедитор-замовник (ТзОВ "МВ Стеллар"), діючи в інтересах і за рахунок коштів третіх осіб (клієнтів-замовників послуг експедитора), залучає експедитора-виконавця для організації перевезення автомобільним транспортом вантажів, які належать клієнтам-замовникам послуг експедитора-замовника, по території України та іноземних держав, у відповідності до замовлень, наданих експедитором-замовником експедитору-виконавцю.

Згідно з цим Договором експедитор-виконавець зобов`язується організувати перевезення належним чином та в обумовлений строк ввіреного йому вантажу до пункту призначення, та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а експедитор-замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Експедитор-замовник оплачує послуги експедитора-виконавця з коштів, що надійшли від клієнтів - замовників послуг експедитора-замовника, на умовах, що нижче узгоджені (п. 1.3. Договору № Е-0000101).

Відповідно до п. 2.1. Договору № Е-0000101, експедитор-виконавець в інтересах експедитора-замовника експедиційні операції, пов`язані з перевезенням: - здійснює організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом на території України та за її межами на підставі відповідних заявок; - розробляє та узгоджує з експедитором-замовником маршрут перевезення; - здійснює пошук перевізника; - організовує забезпечення відправлення та одержання вантажу; - розсилає товарно-транспортну документацію; - здійснює розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу; - приймає участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством; - виконує інші операції, пов`язані з перевезенням.

За положеннями п. 2.4. Договору № Е-0000101 визначено, що конкретні умови по кожному перевезенню обумовлюються в заявці, що є невід`ємною частиною даного договору, в якій відображаються істотні умови кожного окремого перевезення, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоодержувача, експедитора-виконавця, експедитора-замовника та їх уповноважених осіб, вид та найменування вантажу, розмір плати за надані послуги, пункти відправлення та доставки вантажу, тип та об`єм автофургона (причепа, напівпричепа), терміни подачі транспорту на завантаження, терміни доставки вантажу, окремі вказівки експедитора, додаткові чи особливі умови перевезення, державні номери транспортних засобів (тягача, автофургона, причепа, напівпричепа). За погодженням сторін заявка може передаватись за допомогою факсимільного зв`язку або у електронному вигляді шляхом електронного зв`язку (E-mail), які в подальшому визнаються сторонами та мають юридичну силу.

Пунктом 3.1. Договору № Е-0000101 встановлено, що експедитор-замовник зобов`язаний, зокрема: - вчасно передавати експедитору-виконавцю заявку на організацію автомобільних перевезень вантажів та надання інших послуг, зазначених у цьому Договорі (підп. 3.1.1.); - окремо погоджувати з експедитором-виконавцем транспортування небезпечних, негабаритних вантажів, а також вантажів, що вимагають дотримання температурного режиму (підп. 3.1.5.).

Відповідно до п. 3.2. Договору № Е-0000101, експедитор-виконавець зобов`язаний: - організувати подачу під завантаження справного транспортного засобу, такого, що відповідає технічним, санітарно-гігієнічним вимогам та забезпечує збереження вантажу, що перевозиться згідно з заявкою, в погоджений сторонами термін. У випадку невідповідності поданого транспортного засобу вищезазначеним вимогам або вимогам визначеним заявкою, транспортний засіб вважається неподаним, і експедитор-замовник відмовляє в його завантаженні, а експедитор-виконавець подає інший транспортний засіб під завантаження протягом поточного дня з врахуванням робочого часу вантажовідправника (підп. 3.2.4.); - організувати перевірку водієм товарно-супровідної документації (надалі в тексті - ТСД), що надається вантажовідправником, до моменту підписання ТТН/CMR про прийом товару для перевезення, а також перевірку наявності всіх необхідних документів та їх відповідність інформації, що міститься в ТСД (назва вантажу, код ТНВЕД вантажу, вага брутто, кількість місць, номер інвойсу тощо). У випадку відсутності необхідних документів чи наявності розбіжностей в них, водій не повинен приймати ТСД та підписувати ТТН про отримання вантажу. Експедитор-виконавець зобов`язаний негайно інформувати експедитора-замовника про будь-які невідповідності в документах і не приступати до перевезення вантажу без його дозволу (підп. 3.2.5.); - якщо в заявці експедитором-замовником було заявлено про температурний режим перевезення, організувати контроль водієм за температурою товару, що завантажується в транспортний засіб. Водій не повинен приймати ТСД, підписуватись про отримання вантажу в ТТН/CMR, залишати територію вантажовідправника, якщо товар до завантаження знаходився в місці, в якому завідомо не може бути забезпечено температурний режим вказаний в заявці, ТСД (підп. 3.2.6.).

Згідно з п. 4.3. Договору № Е-0000101, експедитор-виконавець має право залучати до виконання договору інших осіб. Експедитор-виконавець у випадку залучення до виконання своїх обов`язків за цим договором інших осіб, відповідає перед експедитором-замовником за порушення договору третьою особою як за власні.

В п. 9.1. Договору № Е-0000101 зазначено, що даний Договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 04.10.2018, а в частині розрахунків - до проведення повного взаєморозрахунку між сторонами (в т.ч. сплати штрафних санкцій).

За матеріалами справи судом встановлено, що між ТзОВ "Співдружність-Південь" (експедитором) та МПП "Співдружність" (перевізником) 02.10.2017 укладено Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1017 (далі - Договір № 1017).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 1017, перевізник зобов`язується виконати перевезення ввіреного йому експедитором вантажу до пункту призначення і передати його уповноваженій на його отримання особі, а експедитор зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У п. 2.1. Договору № 1017 сторонами обумовлено, що міжнародні перевезення вантажів виконуються у відповідності до умов Конвенції 1956 року про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів (Конвенція МДП), Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, нормативних актів України, а також умов цього Договору.

Пунктом 2.2. Договору № 1017 передбачено, що експедитор завчасно повідомляє перевізнику в письмовій заявці наступні відомості по кожному рейсу: - тип вантажу; - дату, час та точну адресу для подачі транспортного засобу під завантаження; - тип транспортного засобу; - спосіб завантаження і розвантаження, виконавця; - найменування, точну адресу і телефон вантажоотримувача; - додаткові вимоги до транспортного засобу (при необхідності); - додаткові необхідні умови до даного перевезення (при необхідності); - терміни доставки вантажу (при необхідності); - вартість перевезення.

По узгоджених сторонами перевезеннях перевізник перед завантаженням повідомляє експедитору реєстраційні номери автомобіля та причепа, що прибудуть для завантаження (п. 2.4. Договору № 1017).

Згідно з розділом 3 Договору № 1017 визначені обов`язки експедитора, зокрема: - не допускати простою транспортних засобів понад обговорений даним контрактом час (п. 3.1.); - забезпечити належне оформлення перевізних та інших документів, які потрібні для перевезення вантажу, своєчасне проведення розрахунків (п. 3.3.); - експедитор повинен здійснювати завантаження транспортних засобів перевізника з дотриманням вагових обмежень, які є в країнах, по території яких буде здійснюватися перевезення вантажу (п. 3.4.); - експедитор зобов`язаний забезпечувати опломбування вантажу у транспортному засобі (п. 3.5.); - у випадку відмови від опломбування вантажу експедитор повинен надати письмове обґрунтування такої відмови. Відсутність пломб на цистерні звільняє перевізника від відповідальності за зіпсуття чи втрату вантажу (п. 3.6.).

Обов`язки перевізника визначені розділом 4 Договору № 1017, за змістом якого останній зобов`язаний: - забезпечити подачу транспортних засобів під завантаження в узгоджені сторонами терміни і в належному технічному стані (п. 4.1.); - отримати вантаж у вантажовідправника згідно товаротранспортної накладної (CMR), супроводжувати вантаж до місця призначення, пред`явити митним органам і видати вантаж уповноваженій особі експедитора, належно оформити документи, пов`язані з отриманням товарів у вантажовідправника та передати їх експедитору (п. 4.2.); - чітко дотримуватись вказівок, викладених в замовленнях експедитора та інструкціях по завантаженню транспортного засобу, при перевезенні вантажів виконувати протипожежні правила, правила по охороні праці і техніці безпеки (п. 4.3.); - представник перевізника зобов`язаний здійснювати контроль за правильністю завантаження, розміщення вантажу, з метою забезпечення безпеки руху та уникнення пошкодження вантажу під час транспортування, перевіряти наявність всіх необхідних документів на вантаж, які видаються вантажовідправником; перевіряти кількість і маркування вантажу з підтвердженням цього в накладній (п. 4.4.); - у разі втрати або пошкодження вантажу, та за умови виконання експедитором п. 3.5. даного Договору, перевізник несе відповідальність у розмірі вартості втраченого або пошкодженого вантажу, заявленого в товаросупровідних документах (п. 4.6.).

Підпунктом 6.2.2. пункту 6.2. Договору № 1017 обумовлено, що експедитор несе відповідальність за простій транспортного засобу понад узгоджених термінів з вини експедитора, указаних в п. 3.1. Договору у вигляді штрафу в розмірі 1500 грн за кожну повну добу простою.

Водночас п. 3.1. Договору № 1017 передбачено, що простоєм вважається вимушена стоянка транспортного засобу з причин, що не залежать від перевізника, на місці завантаження, розвантаження, замитнення, розмитнення, вимушена стоянка на кордоні у зв`язку з помилками, допущеними при оформленні супровідних документів на вантаж, а також при виникненні простою на дорогах країн, по яких здійснюється перевезення.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 06.12.2017. Якщо жодна зі сторін після закінчення строку дії Договору не заявить про його розірвання, то Договір вважається пролонгованим на наступний рік (п. 9.1., 9.6. Договору № 1017).

З матеріалів справи вбачається, що виконання перевезення згідно з заявкою на перевезення № 62/11-17, підписаною 23.11.2017 між ТзОВ "МВ Стеллар" та ТзОВ "Універсал-М", на здійснення транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажу - сульфоетоксилатів жирних спиртів SLES Б1, вагою 22 000 кг, за маршрутом: м. Дзержинськ (Російська Федерація) - м. Ужгород (Україна); дата і час завантаження: 27.11.2017; необхідний рухомий склад - цистерна з підігрівом; температурний режим - +35-40°С, ТзОВ "МВ Стеллар" було передоручено позивачу, а позивачем, у свою чергу, - МПП "Співдружність", яким прийнято вказану заявку до виконання.

З наявної в матеріалах справи транспортної накладної CMR № 392365 вбачається, що від вантажовідправника - ТзОВ "Завод синтанолів" (Росія) ввезення вантажу здійснювалось транспортним засобом МПП "Співдружність" з державним номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Вантаж, ввезений на територію України, був доставлений до місця призначення 04.12.2017.

Згідно з наявною в матеріалах справи транспортною накладною CMR № 392365, вантажоодержувачем - ТзОВ "Універсал-М" - проставлено печатку у графі щодо прийняття товару та вчинено напис про те, що зазначений товар не прийнято у зв`язку з пошкодженням, із посиланням, при цьому, на акт рекламації № 349 від 06.12.2017.

04.12.2017 за участю представників ТзОВ "Універсал-М", ТОВ "Інтерфіл" та МПП "Співдружність" складено акт огляду автоцистерни МПП "Співдружність" із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , якою здійснювалось перевезення товару від ТзОВ "Завод Синтанолів" (Росія) до ТзОВ "Універсал-М" (Україна). За результатами огляду датчика температури автоцистерни зафіксовано показники на рівні 55°С (фотографію додано до акту). За наслідками відбору проб вантажу була помітна зміна кольору речовини. Зі змісту вищезазначеного акта вбачається, що водій перевізника МПП "Співдружність" - Гнатюк В., на пропозицію ТзОВ "Універсал-М" надати інші наявні примірники CMR № 392363 (для здійснення відмітки у її графі 24 про неприйняття вантажу), зазначив, що вони у нього відсутні у зв`язку з надісланням їх на адресу свого керівництва. Від підписання акту та жодних інших документів водій відмовився без погодження зі своїм керівництвом. У зв`язку з цим, в даному акті зазначено про те, що приймання вантажу за кількістю та якістю зупинено, а вантаж залишається у транспортному засобі.

06.12.2017 комісією у складі представників ТзОВ "Універсал-М", ТзОВ "Інтерфіл" та Закарпатської торгово-промислової палати складено акт № 348 за результатами огляду товару, який поставлявся згідно CMR № 392365, у якому зазначено про невідповідність товару ТУ 2481-010-11 за показниками зовнішнього вигляду: невідповідність кольору (а саме, від блідо-жовтого до зеленого); невідповідність консистенції (а саме, нев`язка текуча рідина), та за температурними показниками: температура сировини при огляді та відборі взірців становила + 49°С, при максимально допустимій + 40°С.

У відповідь на запит ТзОВ "Універсал-М" стосовно зміни кольору продукту "сульфоетоксилат жирних спиртів марки Б1", ТзОВ "Завод синтанолів" (Росія) в листі б/н від 06.12.2017 повідомило, що аналізи якісних показників взятих перед відвантаженням і перевірка арбітражних проб після цього показали відповідність всіх показників якості в ТУ, а зміна кольору продукту відбулась внаслідок перегріву продукту паром перед вивантаженням його на складі покупця.

В Акті рекламації № 349 від 06.12.2017 на суму 958 567,27 грн ТзОВ "Універсал-М" зазначено, що при спробі вивантаження товару ним та ТзОВ "Інтерфіл" було виявлено невідповідність отриманої сировини ТУ 2481-010-11 та паспорту якості № 1507, внаслідок чого складено вищевказаний Акт невідповідності від 04.12.2017.

Закарпатською торгово-промисловою палатою, на замовлення ТзОВ "Універсал-М", проведено товарознавчу експертизу товару та складено Експертний висновок № О-271 від 07.12.2017. Дослідження проводилось на підставі наданих замовником паспорту № 1507 від 16.11.2017 (виданого ТзОВ "Завод синтанолів"); сульфанори марок Б1, Б2, Б2К, Б3 на сульфоетоксилати жирних спиртів (виданого ТзОВ "Завод синтанолів"); ТУ 2481-010-11 та акту огляду товару № 348 від 06.12.2017. Так, у п. 1.4. Експертного висновку О-271 від 07.12.2017 зазначається про те, що 07.12.2017 на виробничій території ТзОВ "Універсал-М", за участю представника Закарпатської ТПП, було проведено огляд поставленого резервуара з сировиною. Комісія була ознайомлена з товаросупровідними документами, наданими виробником товару, а за результатами зовнішнього огляду автоцистерни та відібраних з автоцистерни проб сировини - сульфоетоксилатів жирних спиртів марки Б1 у кількості 3 шт. по 200 мл був складений акт від 07.12.2017, а відібрані проби направлено для проведення фізико-хімічного аналізу. За результатами зовнішнього огляду та відібраних проб сировини встановлено невідповідність сульфоетоксилат жирних спиртів марки Б1 вимогам ТУ 2481-010-11 за наступними показниками: фізичний стан - текуча рідина не в`язка; колір - від жовтуватого до темно-зеленого; температура +49°С.

ТзОВ "Універсал-М" у претензії № 350 від 06.12.2017, адресованій ТзОВ "МВ Стеллар", зазначив, що при спробі вивантаження товару було виявлено невідповідність отриманої сировини специфікації, температура сировини при розвантаженні зафіксована на рівні +55°С, та, внаслідок цього, просив відшкодувати завдані збитки у розмірі 958 567,27 грн.

В подальшому, ТзОВ "Універсал-М" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до ТзОВ "МВ Стеллар" з участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ "Співдружність-Південь" та МПП "Співдружність" про стягнення збитків в розмірі 935 436,15 грн. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.11.2018 у справі №921/175/18, залишеним в силі постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 та постановою Верховного Суду від 03.09.2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що ТзОВ "Універсал-М" не доведено, а судом не встановлено наявність усіх складових цивільного правопорушення, а саме, протиправної поведінки заподіювача збитків та його вини, завдання самих збитків і їхній розмір, що є обов`язковою умовою для покладення на особу відповідальності у вигляді відшкодування збитків, причинно-наслідкового зв`язку між збитками і протиправною поведінкою ТзОВ "МВ Стеллар".

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб перевізника в день прибуття (04.12.2017) розвантажений не був та знаходився за місцем призначення по вул. Кошового, 6, м. Ужгород.

До позовної заяви позивачем долучено вимогу МПП "Співдружність", адресовану ТзОВ "Універсал-М", про повернення транспортного засобу, де перевізник просив повідомити про час та дату надання йому можливості вивезти з території ТзОВ "Універсал-М" транспортний засіб із розвантаженою автоцистерною.

В матеріалах справи міститься лист ТзОВ "Універсал-М" від 11.02.2020, адресований МПП "Співдружність", в якому зазначено про те, що 19.12.2019 на адресу ТзОВ "Універсал-М" надійшла постанова слідчого про визнання речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0003180 транспортного засобу - автомобіля МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 та причепу-цистерни НОМЕР_2 , місце зберігання якого визначено за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Кошового, 6.

Також позивачем долучено до позовної заяви копію листа-вимоги ТзОВ "Співдружність-Південь" до ТзОВ "МВ Стеллар" про належне виконання умов договору, де, зокрема, ставилось питання про надання інформації стосовно дій, які ТзОВ "МВ Стеллар" вчиняв задля забезпечення вивантаження вантажу із транспортного засобу силами ТзОВ "Універсал-М". Також позивач просив надати відповідь, із яких причин станом на 27.01.2020 транспортний засіб знаходиться за місцем призначення у нерозвантаженому стані.

Листом ТзОВ "МВ Стеллар" від 17.02.2020 за № 10/89 позивача повідомлено про те, що ТзОВ "Співдружність-Південь" пред`явило ТзОВ "МВ Стеллар" рахунок № 39 від 27.11.2017, підписало акт наданих послуг № 42 від 04.12.2017, надало СМR № 392365 без відміток про невивантаження транспортного засобу, отримало оплату згідно платіжного доручення № 1141 від 06.12.2018, з огляду на що ТзОВ "МВ Стеллар" не зрозуміло, які саме дії останній мав вживати для вивантаження вантажу із транспортного засобу.

Як зазначає позивач та не оспорюється іншими учасниками справи, 12.10.2020 представник МПП "Співдружність" як власника транспортного засобу за участю слідчого відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області повернув його у своє розпорядження в нерозвантаженому стані.

На запит ТзОВ "Універсал-М", ТзОВ "ФЦА Україна" листом від 03.09.2021 повідомило, що останнє користується земельною ділянкою по вул. Кошового, 6 в м. Ужгороді на праві постійного користування, і на вказаній ділянці знаходяться виробничі потужності товариства. Частина приміщень використовується іншими суб`єктами господарювання, територія підприємства охороняється компанією "Бастіон". Транспортний засіб із державними номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 заїхав на територію підприємства 04.12.2017 і був залишений водієм без розвантаження. Жодних договорів зберігання транспортного засобу, при цьому, не укладалось, ключі чи будь які документи на транспортний засіб посадовим особам ТзОВ "ФЦА Україна" не передавались. Із грудня 2017 до товариства ніхто не звертався із приводу забезпечення виїзду транспортного засобу з території підприємства, будь-яких перешкод у вивезенні транспортного засобу підприємством чи охороною підприємства не створювалось. Жодних доручень підрозділам підприємства чи охороні підприємства не випускати транспортний засіб за межі території підприємства не надавалось. У жовтні транспортний засіб було вивезено МПП "Співдружність" із дозволу та за участю працівників слідчого відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Листом ПП "Бастіон С" від 06.09.2021, у свою чергу, повідомлено, що за весь час перебування автоцистерни на території по вул. Кошового, 6 в м. Ужгороді ніхто не звертався щодо виїзду транспортного засобу, і жодних заборон чи перешкод у його вивезенні не створювалось. Жодних доручень ПП "Бастіон С" не випускати транспортний засіб за межі охоронюваної території не надавалось. Повідомлено, що в жовтні 2020 автоцистерна виїхала з охоронюваної території власним ходом.

Судом встановлено, що МПП "Співдружність" пред`явлено позивачу вимогу від 13.10.2020 про сплату штрафу за простій транспортного засобу з автоцистерною з державними номерними знаками НОМЕР_1 та НОМЕР_3 у розмірі 1 561 500 грн за 1041 день простою - з 06.12.2017 по 12.10.2020. Також у вказаній вимозі зазначено про необхідність приведення автоцистерни у придатний для її подальшої експлуатації стан (чистка, ремонт, відновлювальні роботи).

Водночас в матеріалах справи наявний рахунок ТзОВ "Інтерпромтех" № 97 від 04.12.2020, виставлений МПП "Співдружність" за ремонт автоцистерни НОМЕР_4 із матеріалів виконавця на суму 472 600 грн.

Стягнення зазначених грошових сум, а також матеріальної шкоди внаслідок розвантаження автоцистерни силами позивача у розмірі 43 200 грн і стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога ТзОВ "Співдружність-Південь" (перевізника) до ТзОВ "МВ Стеллар" (експедитора, відповідача 1 у справі) та ТзОВ "Універсал-М" (вантажоодержувача, відповідача 2 у справі) про стягнення збитків, заподіяних вимушеним простоєм транспортного засобу МПП "Співдружність", якого позивачем було залучено до виконання перевезення вантажів в міжнародному сполученні, та недотриманням умов Договору про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № Е-0000101, а також витрат на розвантаження, ремонт і відновлення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Серед підстав виникнення господарських зобов`язань ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, визначають господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Спірні правовідносини в даній справі виникли внаслідок організації позивачем на замовлення ТзОВ "МВ Стеллар" міжнародного перевезення вантажу, одержувачем якого був ТзОВ "Універсал-М".

Суд констатує, що такі правовідносини врегульовані нормами Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (надалі - Конвенція), положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також договорами, укладеними між сторонами спору.

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

За приписами ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 310 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний повідомити одержувача про прибуття вантажу на його адресу. Одержувач зобов`язаний прийняти вантаж, який прибув на його адресу. Він має право відмовитися від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що внаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням. Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Пунктом 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У ст. 3 Конвенції передбачено, що для цілей цієї Конвенції, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до ст. 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Зі змісту укладеного між ТзОВ "МВ Стеллар" та ТзОВ "Універсал-М" Договору № ЗП-000019 від 19.10.2012 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні та заявки № 62/11-17 від 23.11.2017 вбачається, що обов`язки по здійсненню організації перевезення вантажу взяло на себе ТзОВ "МВ Стеллар", яке передоручило організацію перевезення товару згідно вказаної заявки позивачу як експедитору-виконавцю на підставі Договору № Е-0000101. У свою чергу, позивач як експедитор-виконавець залучив перевізника - МПП "Співдружність", що подав належний йому транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

В наявних у матеріалах справи заявах по суті спору учасниками процесу визнається, що власником автоцистерни з державним номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 є МПП "Співдружність", а товар згідно з транспортною накладною CMR № 392365 ввезено на територію України 04.12.2017 року, який не був прийнятий вантажоодержувачем з мотивів пошкодження такого товару під час транспортування.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків, як зазначено в ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відтак, із огляду на положення ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на наведене, вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний із елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного із них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Згідно зі ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Із зазначеного, у свою чергу, випливає, що позивач належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами повинен довести наявність самого цивільного правопорушення і його склад у порядку ст. ст. 73-81 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до п. 3.1.3. Договору № Е-0000101, ТзОВ "МВ Стеллар", як експедитор-замовник, зобов`язався забезпечити завантаження транспортного засобу силами вантажовідправника, оформлення, розмитнення вантажу та вивантаження із транспортного засобу силами вантажоодержувача в наступні строки: 48 годин - на території України; 48 годин - на території країн СНД; 24 години - на території Європи, з моменту прибуття автомобіля.

Пунктом 3.1. Договору № 1017 встановлений обов`язок позивача як експедитора не допускати простою транспортних засобів перевізника понад обговорений договором час.

На підставі наведених вище положень зазначених договорів, на ТзОВ "МВ Стеллар", як експедитора-замовника, та позивача, як експедитора-виконавця, покладались обов`язки щодо організації перевезення вантажу перевізником вантажоодержувачу, його розвантаження та недопущення простою транспортного засобу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із даним позовом до відповідачів про солідарне стягнення збитків із останніх через невиконання ними договірних зобов`язань по розвантаженню товару, а також зумовленого таким простоєм транспортного засобу.

У той же час, твердження позивача про те, що йому невідомі були обставини та причини, через які транспортний засіб за період часу із 04.12.2017 по 12.10.2020 знаходився на території відповідача 2 у нерозвантаженому стані, оцінюються судом критично, оскільки саме позивач залучив перевізника та прийняв на себе зобов`язання по організації перевезення вантажу вантажоодержувачу як експедитор-виконавець.

При цьому, суд враховує, що позивач та МПП "Співдружність" були учасниками справи №921/175/18, брали участь в її розгляді Господарським судом Тернопільської області та Західним апеляційним господарським судом, який тривав із 11.06.2018 по 10.04.2019, що підтверджується судовими рішеннями у вказаній справі, долученими позивачем до позовної заяви, а відтак, були обізнані з обставинами неприйняття вантажу ТзОВ "Універсал-М" як вантажоодержувачем значно раніше.

Умовами Договору № ЗП-000019, Договору № Е-0000101 та Договору № 1017 не обумовлені зобов`язання сторін у випадку відмови вантажоодержувача від прийняття вантажу, з огляду на що в цій частині підлягають застосуванню положення законодавства, яке регулює подібні випадки.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 310 Господарського кодексу України, якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це. Вантаж, не одержаний протягом місяця після повідомлення перевізником одержувача, вважається невитребуваним і реалізується в установленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Конвенції, якщо виникають обставини, що перешкоджають здачі вантажу після його прибуття на місце, призначене для здачі, перевізник запитує інструкції у відправника. Якщо одержувач відмовляється прийняти вантаж, відправник має право розпорядитися вантажем без пред`явлення першого примірника вантажної накладної.

Частиною 2 ст. 16 Конвенції передбачено, що якщо одержувач відмовляється прийняти вантаж, перевізник може негайно вивантажити вантаж за рахунок особи, яка має право розпоряджатися вантажем, і після такого вивантаження перевезення вважається закінченим. Після цього перевізник здійснює збереження вантажу від імені особи, яка має право розпоряджатися вантажем. Він може, однак, довірити збереження вантажу третій особі й у цьому випадку несе відповідальність лише за обачний вибір таких третіх осіб. Платежі, передбачені вантажною накладною, та всі інші витрати залишаються такими, що підлягають оплаті після видачі вантажу.

Враховуючи відмову ТзОВ "Універсал-М" від отримання вантажу, суд констатує, що перевізник вправі був діяти в порядку, визначеному зазначеними нормами, та вивантажити вантаж і організувати його збереження. Однак такі дії були вчинені перевізником після 12.10.2020, що вбачається із наявних у матеріалах справи документальних доказів. Водночас суду не надано доказів неможливості виконання вивантаження транспортного засобу за період із моменту, коли вантажоодержувач відмовився приймати товар, і до часу його фактичного вивантаження.

Доводи позивача про те, що ТзОВ "Універсал-М" утримував транспортний засіб на своїй території та не надавав можливості його отримати, суд оцінює критично, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи та не підтверджені належними доказами. Жодних належних доказів, які б підтверджували протиправне утримання або перешкоджання власнику транспортного засобу у володінні та користуванні ним, учасниками справи суду не надані. Докази звернення власника або позивача до правоохоронних органів чи суду із приводу утримання належного МПП "Співдружність" транспортного засобу або створенні перешкод у виїзді з території ТзОФ "ФЦА Україна" відсутні.

Також із матеріалів вбачається, що транспортний засіб - автомобіль МАН із державним номерним знаком НОМЕР_1 та причіп-цистерна НОМЕР_2 постановою слідчого визнавався речовим доказом у рамках кримінального провадження № 0003180, а місце його зберігання було визначено за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Кошового, 6. Крім того, позивачем у позові безпосередньо вказано про те, що слідчий Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області також брав участь у поверненні транспортного засобу 12.10.2020. Вказані обставини свідчать про те, що обмеження в користуванні транспортним засобом були зумовлені не діями відповідачів, а органом досудового розслідування в порядку Кримінально-процесуального кодексу України.

Із приводу заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідачів витрат на розвантаження транспортного засобу в розмірі 43 200 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Конвенції, якщо одержувач відмовляється прийняти вантаж, перевізник може негайно вивантажити вантаж за рахунок особи, яка має право розпоряджатися вантажем.

Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження понесення позивачем таких витрат, як, власне, і доказів розвантаження товару саме позивачем.

ТзОВ "Співдружність-Південь" також не надано суду доказів пошкодження транспортного засобу, характеру таких пошкоджень та необхідності проведення робіт по його відновленню. Наданий позивачем рахунок ТзОВ "Інтерпромтех" № 97 від 04.12.2020, виставлений МПП "Співдружність" за ремонт автоцистерни НОМЕР_4 із матеріалів виконавця на суму 472 600 грн не є належним доказом таких обставин, оскільки позивач не є власником вказаного транспортного засобу. Крім того, ним не надано доказів понесення зазначених витрат та перебування їх у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідачів у справі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у даній справі позивачем не доведено, а судом не встановлено наявність усіх складових цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідачів та їх вини, завдання самих збитків і їхній розмір, що є обов`язковою умовою для покладення на них відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Також позивачем не доведено, а судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між збитками і протиправною поведінкою відповідачів.

Окрім того, презумпція вини має на увазі те, що особа буде вважатися винною у завданні збитків, поки вона не доведе, що вони завдані не з її вини, але це при умові, що позивачем доведено наявність самого цивільного правопорушення і усіх елементів складу цього правопорушення належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, які передбаченні законом.

Позивач доказів на підтвердження наведених ним обставин та обґрунтувань суду не надав. Аргументи позивача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З врахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Приписами статей 256, 257 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що судом відмовлено у позові з підстав його необґрунтованості, позовна давність до вимог позивача застосуванню не підлягає.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 03.10.2022 року.

Суддя Пригара Л.І.