ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1882/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Ігнатишеній А.О.

розглянувши справу №916/1882/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; )

До відповідача: Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра (67571, Одеська обл., Лиманський район, с. Фонтанка (3), вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2; )

про стягнення 328019,04 грн.

Представники:

від позивача: Підкова Л.В., адвокат за довіреністю

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 535214,96 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.08.2022р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія від 08.08.2022р. вх. № ГСОО 1948/22 залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія усунути недоліки позовної заяви, які визначено судом в ухвалі суду. Встановлено строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

16.08.2022р. до господарського суду Одеської області позивачем супровідним листом були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 15.08.2022р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.08.2022р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1882/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "19" вересня 2022 р. о 11:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 19.09.2022р. о 11:20.

16.09.2022р. до суду відповідачем було надано відзив на позовну заяву та зазначено суду, що Обслуговуючий кооператив „Чорноморська рів`єра визнає позов на суму 369939,84грн.

Поряд з цим, 16.09.2022р. до суду позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 328019,04 грн.

19.09.2022р. судом було оголошено перерву до 28.09.2022р. о 09:45.

22.09.2022р. до суду відповідачем було надано заяву про розстрочення виконання судового рішення.

28.09.2022р. до суду позивачем були надані письмові заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач визнає заявлені позовні вимоги у даній справі.

У судовому засіданні 28.09.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та зазначено, що повне рішення буде складено 30.09.2022р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

01.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія та Обслуговуючим кооперативом „Чорноморська рів`єра було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 12-269-N-ПУП (надалі - Договір про постачання, або Договір), за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору на умовах комерційної пропозиції № 1/1-УП, яка є додатком 2 до Договору.

Відповідно п. 13.1. Договору, останній укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві- приєднання.

Відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, Сторони прийшли до взаємної згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2019р.

Відповідно п. 8 Комерційної пропозиції, договір укладається до 31.12.2020 року, а в частині виконання зобов`язань за договором - до повного їх виконання. Крім наведеного, передбачається, що Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць, до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Оскільки жодною із сторін не було заявлено про припинення дії договору чи про перегляд його умов, дію та умови Договору пролонговано на 2021-2022 роки.

Додаток до заяви-приєднання до Договору містить перелік об`єктів постачання електричної енергії із зазначеними точками комерційного обліку за відповідними ЕІС-кодами.

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р., Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. В силу розділу ХІІ «Кодексу комерційного обліку», що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме Акціонерне товариство „ДТЕК Одеські електромережі.

За розрахунковий період квітня-червня 2022 року позивачем від Акціонерного товариства „ДТЕК Одеські електромережі як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем.

З отриманих даних вбачається, що у квітні-червні 2022 року відповідачем було спожито 463 646 кВт.год. електричної енергії.

На підставі п. 5.10. Договору, оплата рахунка учасника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 (п`яти) робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

20.07.2022 відповідачем було сплачено грошові кошти у розмірі 45000,00 грн., з яких 16920,80 грн. було зараховано в рахунок часткового погашення заборгованості квітня 2022 року. 22.07.2022, 29.07.2022 року та 03.08.2022 року відповідачем було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 125000,00 грн. Таким чином, залишок основного боргу за спожиту електроенергію станом на дату подачі дійсного позову складає 535214,96 грн. (677135,76 грн. (вартість поставлених 463 646 кВт та спожитої відповідачем електричної енергії за період квітня-червня 2022 року) - 141920,80 грн. (перераховані грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за спожиту у квітні 2022 року електричну енергію).

Не оплата відповідачем вартості спожитої електричної енергії у розмірі 535214,96грн. стала підставою для звернення до суду із дійсною позовною заявою для стягнення даної заборгованості.

За час розгляду справи відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості, у зв`язку з чим станом на момент розгляду справи борг відповідача перед позивачем становить 328019,04 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникни на підставі укладеного між ними 01.06.2020 року Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 12-269-N-ПУП.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Обслуговуючим кооперативом „Чорноморська рів`єра, як споживачем, прийнятих на себе договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 328019,04 грн. є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. ч. 3, ч. 4 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідачем до господарського суду Одеської області було подано відзив, відповідно до якої було зазначено, що відповідач з позовними вимогами позивача згоден.

За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК У країни, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За заявлені позовні вимоги позивача у розмірі 328019,04 грн. судовий збір становить 4920,29 грн. На підставі викладеного, на відповідача покладаються судові витрати у розмірі 50% від сплаченого судового збору у розмірі 2460,15 грн., у зв`язку з задоволенням позовних вимог та визнанням заявлених позовних вимог відповідачем.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ( ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір).

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, господарський суд виходить з того, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Суд зазначає позивачу, що питання про повернення судового збору у розмірі 8118,07грн. з державного бюджету України буде вирішено судом, після подання позивачем відповідного клопотання.

Згідно з ч.1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Також, матеріали справи містять заяву Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра про розстрочення виконання рішення суду, відповідно до якої відповідач просив суд розстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 28.09.2022р. по справі №916/1882/20 за наступним графіком: до 31.10.2022р. 65000 грн. 00 коп.; до 30.11.2022р. 65000 грн. 00 коп.; до 31.12.2022р. 65000 грн. 00 коп.; до 31.01.2023р. 65000 грн. 00 коп.; до 28.02.2023р. 68019 грн. 04 коп.

Поряд з цим, позивачем були надані заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Вирішуючи питання щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення у справі №916/1882/22, судом враховано доводи відповідача, що викладено ним у поданій заяві та позицію позивача, що міститься у поданих ним запереченнях.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем обставини, при цьому вживання відповідачем заходів по сплаті заборгованості, приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану через військову агресію та її наслідки, враховуючи, що інтерес стягувача полягає у повному та якомога більш швидкому отриманню належних йому сум, а інтерес боржника полягає у погашенні наявних сум боргу, господарський суд дійшов висновку про наявність в даному випадку тих виняткових обставин, які ускладнюють одночасне та повне виконання рішення суду у справі №916/1882/22 і є підставами для надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, з метою реального виконання рішення суду із дотриманням балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання рішення у вищевказаний спосіб не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора реально отримати грошові кошти, а отже господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення суду та надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду у справі №916/1882/22.

Керуючись ст.ст. 129, 130, ч. 3, 4 ст.185, ч.1, 2, 4 ст.191, 232, 233, 236-238, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія задовольнити повністю.

2.Стягнути з Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра (67571, Одеська обл., Лиманський район, с. Фонтанка (3), вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 328019 (триста двадцять вісім тисяч дев`ятнадцять) грн. 04 коп.

3.Заяву Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра від 22.09.2022р. вх. №ГСОО 20453/22 задовольнити частково.

4.Розстрочити виконання рішення господарського суду Одеської області від 28.09.2022р. по справі №916/1882/22 за наступним графіком:

- до 31.10.2022р. 109339 (сто дев`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 68 коп.

- до 30.11.2022р. 109339 (сто дев`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 68 коп.

- до 31.12.2022р. 109339 (сто дев`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 68 коп.

5. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу „Чорноморська рів`єра (67571, Одеська обл., Лиманський район, с. Фонтанка (3), вул. Грецька, буд. 2, прим. 2/2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 88; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2460 (дві тисячі чотириста шістдесят) грн. 15 коп.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2022 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко