РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2022Справа № 911/90/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом Макарівської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс»

про визнання недійсними договору

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс»

до Макарівської селищної ради

про стягнення 49 959, 00 грн.

За участю представників сторін, згідно протоколу судового засідання від 03.10.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Макарівська селищна рада звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» про визнання недійсними договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на переконання позивача, оспорюваний договір укладений всупереч вимог законодавства, оскільки правочин вчинений представником Копилівської сільської ради із перевищенням повноважень, встановлених бюджетним законодавством, що свідчить про те, що оспорюваний договір вчинено з порушенням ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, тому позивач вважає, що оспорюваний договір підлягає визнанню судом недійсним.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» також звернулось до Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до Макарівської селищної ради про стягнення 49 959, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом не розрахувався за надані позивачем послуги згідно договору про надання послуг від 26.06.2020 № 68, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2022 зустрічну позовну заяву прийняти до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 911/90/22.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.05.2022 матеріали справи № 911/90/22 передано до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 08.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 продовжено строк підготовчого провадження по справі. Розгляд справи відкладено на 12.09.2022.

02.09.2022 від Макарівської селищної ради через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій Макарівська сільська рада просила відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Також 12.09.2022 від Макарівської селищної ради через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення, в яких Макарівська сільська рада просила її позовні вимоги задовольнити.

В підготовче судове засідання 12.09.2022 з`явились представники сторін. Суд після заслуховування пояснень представників сторін, протокольною ухвалою вирішив закрити підготовче провадження по справі та призначити розгляду справи по суті на 03.10.2022.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 03.10.2022 надав пояснення суду та просив позовні вимог за первісним позовом задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 03.10.2022 надав свої усні пояснення та заперечили проти доводів первісної позовної заяви, просив в задоволені первісного позову відмовити, а зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 03.10.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» (виконавець) та Копилівською сільською радою (замовник), правонаступником якої є Макарівська селищна рада оформлено договір про надання послуг від 26.06.2020 № 68, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати такі послуги: ДК 021:2015:90470000-2 послуги з чищення каналізаційних колекторів (Гідродинамічне очищення фекальної каналізації за адресою: вул. Жовтнева, 78а, 82, с. Копилів, Макарівський район, Київська область) (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник зобов`язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у п. 1.1 цього договору.

Згідно з п. 1.3 Договору надані послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акта здачі-прийняття наданих послуг, який підписуються обома сторонами. У цьому договорі під актом сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна сума договору складає: 49 959, 00 грн. (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн 00 коп.) без ПДВ.

Згідно з п. 3.2. Договору оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 3.3. Договору сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п. 3.2. здійснюється не пізніше 30 вересня 2020 року.

На виконання Договору ТОВ «Промжитлосервіс» надало Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020 року (форма № КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2020 року (форма № КБ-3).

Макарівська селищна рада у своєму позові ставить під сумнів дійсність вказаного вище Договору з огляду на те, що за Копилівською сільською радою станом на 01.01.2021 не обліковувалась ані дебіторська, ані кредиторська заборгованість як по загальному, так і спеціальному фондах, що і стало підставою для звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсним Договору про надання послуг № 68 від 26.06.2020, який укладений між Копилівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до листа Управління Державної казначейської служби України у Макарівському районі Київської області від 01.04.2020 № 02-06-08/177 «Про надання інформації», Копилівською сільською радою договори, що були укладені з ТОВ «Промжитлосервіс», в тому числі Договір про надання послуг № 68 від 26.06.2020, на реєстрацію бюджетних, фінансових зобов`язань до управління казначейства протягом 2020 року не подавалися, відповідно і оплата коштів по вказаних послугах не проводилась.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України (на час укладення спірного договору), будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно ч. 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Частиною 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України визначено, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов`язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), стягуються з осіб, винних у взятті таких зобов`язань, у судовому порядку.

З наведених норм законодавства вбачається, що взяття розпорядником бюджетних коштів бюджетного зобов`язання, у тому числі шляхом укладення відповідного договору, без відповідних бюджетних призначень та асигнувань на період виконання договору, суперечить вимогам Бюджетного кодексу України та унеможливлює виконання такого зобов`язання, унаслідок чого є наперед не виконуваним бюджетною організацією.

Судом встановлено, що спірний договір підписаний з порушенням бюджетного законодавства без відповідних бюджетних асигнувань на його виконання, що унеможливлювало його виконання Копилівською сільською радою.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Копилівською сільською радою не було схвалено Договір № 68 від 26.06.2020 укладений в.о. голови Копилівської сільської ради Крижевським В.В., оскільки вказаний Договір на реєстрацію до органів Казначейства Копилівською сільською радою не подавався, в Управлінні Державної казначейської служби України у Макарівському районі Київської області не зареєстрований.

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» (на час укладення спірного договору) встановлено, що цей закон застосовується до замовників, визначених частиною першою статті 2 цього Закону, які здійснюють спрощені закупівлі відповідно до цього Закону та/або укладають договори без використання електронної системи закупівель відповідно до частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі», у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.

Звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель, повинен містити таку інформацію:

1) дата укладення та номер договору/документа (документів), що підтверджують придбання товару (товарів), робіт та послуги (послуг);

2) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його категорія;

3) найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) (для фізичної особи) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг, з яким укладено договір про закупівлю;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг;

5) місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання (для фізичної особи) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг та номер телефону;

6) назва предмета закупівлі;

7) кількість, місце та строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг;

8) ціна та строк виконання договору.

У звіті про договір про закупівлю, укладеному без використання електронної системи закупівель, може зазначатися інша інформація.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, зокрема: договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення; звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель - протягом трьох робочих днів з дня укладення договору про закупівлю та іншу інформацію.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність інформації в електронній системі PROZORRO про укладення між Копилівською сільською радою та ТОВ «Промжитлосервіс» спірного договору.

Частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Господарський суду міста Києва вважає, що Копилівська сільська рада підписавши спірний договір всупереч приписам Бюджетного кодексу України взяла на себе зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань з перевищенням повноважень, що є підставою для визнання такого договору недійсним. З вказаним правовим висновком погоджуєтсья Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 № 918/509/17.

Крім того, порушення при укладенні спірного Договору вимог Закону України «Про публічні закупівлі» є підставою для визнання такого Договору недійсними. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховний Суд від 21.03.2019 № 912/898/18.

За висновком суду, під час укладення спірного Договору від 26.06.2020 № 68 було порушено вимоги Бюджетного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі», а тому вказаний договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, що є підставою для задоволені первісного позову в повному обсязі.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» за зустрічним позовом до Макарівської селищної ради про стягнення 49 959, 00 грн заборгованості за договором від 26.06.2020 № 68, Господарський суду зазначає наступне.

Як вже зазначалось, 10.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс» та Копилівською сільською радою, правонаступником якої є Макарівська селищна рада, оформлено договір про надання послуг № 68, за умовами якого, замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати такі послуги: ДК 021:2015:90470000-2 - послуги з чищення каналізаційних колекторів (Гідродинамічне очищення фекальної каналізації за адресою: вул. Жовтнева, 78а, 82, с. Копилів, Макарівський район, Київська область).

Відповідно до п. 1.2 договору замовник зобов`язався своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у пункті 1.1 цього правочину.

Згідно з п. 1.3 даної угоди надані послуги передаються виконавцем замовнику на підставі Акта здачі-прийняття наданих послуг, який підписуються обома сторонами. У цьому договорі під актом сторони розуміють акти, складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

Пунктом 2.1 договору визначено, що його загальна сума складає: 49 959, 00 грн, без ПДВ.

Оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 договору сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг, з урахуванням пункту 3.2 договору, здійснюється не пізніше 30.11.2020.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині виконання взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 12.1 договору).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Господарським судом міста Києва під час розгляду первісних позовних вимог про визнання недійсним договору від 26.06.2020 № 68, за яким позивач за зустрічним позовом хоче стягнути грошові кошти, було встановлено, що вказаний договір укладено з порушенням вимоги Бюджетного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі», що стало підставою відповідно до положень ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи, що спірний договір визнаний судом недійсним, а недійсність правочину згідно наведеної норми не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, Господарський суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Промжитлосервіс» про стягнення з Макарівської селищної ради 49 959, 00 грн за договором від 26.06.2020 № 68, який визнаний судом недійсним.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а в задоволені вимог за зустрічним позовом слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс».

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити.

2. Визнати недійсним Договір про надання послуг від 26.06.2020 № 68 між Копилівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промжитлосервіс».

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМЖИТЛОСЕРВІС» (01133, місто Київ, ПРОВУЛОК ЛАБОРАТОРНИЙ, будинок 1, офіс 176, ідентифікаційний код 39306995) на користь МАКАРІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (08001, Київська обл., Бучанський р-н, селище міського типу Макарів, вул. Димитрія Ростовського, будинок 30, ідентифікаційний код 04362183) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

4. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 04.10.2022.

Суддя І.В. Алєєва