ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2022 р. Справа№ 46/436-б (127/27098/19)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Сотнікова С.В.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.

у присутності представників сторін :

від Міністерства економіки України - Колода Є.Г. - самопредставництво;

від ДАК «Укрресурси» в особі ліквідатора Черненченка Д.А. - Каратун Є.Є -довіреність б/н від 01.02.2022 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року

(повний текст складено 03.08.2021 року)

у справі №46/436-б(127/27098/19) (суддя Пасько М.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Державної акціонерної компанії «Укрресурси»

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1491000,80 грн. в межах справи №46/436-б

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогами:

- зобов`язати ліквідатора Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (надалі по тексту ДАК «Укрресурси», відповідач, боржник) на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року та рішень Замостянського районного суду від 01.03.2004 року від 25.01.2001 року змінити дату його звільнення у відповідності до цих рішень і ст. 47 Кодексу законів про працю України про що внести відповідні записи в дублікат трудової книжки, яка йому направлена;

-зобов`язати ліквідатора ДАК «Укрресурси» арбітражного керуючого на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 та рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 та від 01.03.2004 надати йому офіційну довідку про всю суму боргу повного розрахунку перед ним у справі № 46/436-б;

- стягнути з ДАК «Укрресурси» (надалі - відповідач) на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 06.04.2018 року по 05.10.2019 року в розмірі 396 000 грн., моральну шкоду в розмірі 1.000.000, 00 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в розмір 5 000, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч рішенню ЄСПЛ від 17.07.2014 року, рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 та від 01.03.2004 року не виконані, позивач в належний спосіб не звільнений та відповідно в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, боржник (відповідач) не провів повного розрахунку з позивачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19) в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції послався на повне виконання рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 року № 25663/0, що підтверджується копією довідки Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини № 65/20.1/23 від 24.07.2017 року, недоведеність позивачем вимог в частині стягнення моральної шкоди та безпідставному нарахуванню сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд першої інстанції вказав, що заборгованість по заробітній платі та інші належні при звільненні суми були виплачені позивачеві в розмірі 1 900 147, 03 грн., а нарахування середнього заробітку при звільненні на середній заробіток при звільненні чинне законодавство не передбачає.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити зменшені позовні вимоги(в межах заявлених в суді першої інстанції). Зобов`язати арбітражного керуючого, ліквідатора ДАК «Укрресурси» змінити дату звільнення відповідно до рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року та від 01.03.2004 року та надати офіційну довідку про всю суму боргу повного розрахунку Урядовому Уповноваженому у справах ЄСПЛ, Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Стягнути з ДАК «Укрресурси» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2018 року (до цього періоду стягнуто 05.04.2018 року судом у справі №127/17948/17) по 05.10.2019 року (або на день вирішення справи) в розмірі 243000 грн. (13500 грн. *18 місяців), моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 253000 грн. Також до апеляційної скарги подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, не надано оцінки аргументам апелянта, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку щодо прийнятого рішення.

Апелянт зазначає, що в 2019 році останній звернувся до Вінницького міського суду з позовною заявою з вимогами до відповідача, пов`язану з трудовими відносинами, зокрема, видати наказ зі зміненою датою звільнення апелянта, належно оформлений дублікат трудової книжки та довідку про визнану відповідачем суму заборгованості по зарплаті для завершення виконання рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014 року і рішень національних судів, що зазначені в додатку до рішення ЄСПЛ. Також просив стягнути середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні, індексацію зарплати при її затримці та матеріальну і моральну шкоду. Вінницьким міським судом було відкрито провадження у справі № 127/27098/19, в подальшому справа була передана до господарського суду міста Києва для подальшого вирішення спору.

Апелянт наголошує, що наказ про звільнення ОСОБА_1 був виданий відповідачем 06.09.2017 року пізніше, довідки Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини №65/20.1/23 від 24.07.2017 року щодо виконання рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» від 17.07.2014 року №25663/02.

Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки поданим апелянтом документам. Відмовляючи у стягненні середньомісячного заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні, суд першої інстанції не врахував вимоги ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України щодо відповідних правовідносин.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 року витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №46/436-б(127/27098/19) за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1491000,80 грн. в межах справи №46/436-б та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19) до надходження матеріалів справи №46/436-б(127/27098/19) до Північного апеляційного господарського суду.

20.09.2021 року від господарського суду міста Києва на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 року надійшли матеріали справи № 46/436-б(127/27098/19) за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1491000,80 грн. в межах справи №46/436-б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19). Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19). Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 03.11.2021 року.

28.10.2021 року та 29.10.2021 року на електронну адресу суду від апелянта надійшли ідентичні заяви, в яких апелянт просить суд врахувати викладені ним пояснення та докази, що є у справі. Взяти до уваги його поведінку, як кредитора і стягувача, що його кінцевою метою є виконання рішення Замостянського райсуду від 01.03.2004 року та рішення ЄСПЛ і відновлення порушених прав. Також апелянт просить суд розгляд справи провести за його відсутності.

02.11.2021 року на електронну адресу суду від апелянта надійшла заява до якої додано копію Повідомлення Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 18.01.2018 року №799/2.

03.11.2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Копитової О.С. та суддів: Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. у відпустках.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 року призначено розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на 18.11.2021 року.

17.11.2021 року на електронну адресу суду від апелянта надійшла заява-пояснення, в якій апелянт зазначає, що належний наказ №1 від 01.12.2015 року, на виконання рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року виданий «біль-менш» правильно, але ліквідатором не виписаний дублікат трудової книжки, не оформлений записами, які вказано в цьому рішенні суду і не виданий апелянту.

Наказ, зі зміненою датою звільнення, на виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та і не виданий в спосіб встановлений цим судом. Наказ від 06.09.2017 року ніяким чином не може відповідати порядку виконання цього рішення суду ст. 47 Кодексу законів про працю України.

Також в зазначених поясненнях позивач наголошує, що в зв`язку з неналежним виконанням ліквідаторами вимог щодо проведення повного розрахунку на дату звільнення, він був змушений звертатись до місцевого суду. Місцевий суд, низкою рішень, що набрали законної сили стягував кошти з боржника на користь ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що його кінцевою метою є отримання наказу і дублікату трудової книжки, як то встановлено способом і порядком виконання рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та отримати залишок розрахунку від Міністерства юстиції України.

Також апелянтом додано копію Повідомлення Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.01.2018 року №799/2.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М., Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19). Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 18.11.2021 року.

18.11.2021 року в судове засідання інші представники сторін не з`явилися, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялися судом належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) відкладено на 22.12.2021 року.

22.12.2021 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Копитової О.С. та судді Остапенка О.М., який входить до складу колегії суддів, на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) призначено на 05.01.2022 року.

04.01.2022 року на електрону адресу суду від апелянта надійшла заява, в якій останній просить суд врахувати обставини, що викладені в поясненнях від 17.11.2021 року. Взяти до уваги, що метою апелянта є повне і належне виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення його прав. Оголосити в засіданні резолютивні частини рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та ухвали цього суду про спосіб і порядок виконання. Врахувати правовий висновок Верховного Суду викладений у пунктах 59,60 постанови від 31.07.2019 року у справі №0240/3698/18-а стосовно невиконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року. Розгляд справи провести за моєї відсутності.

05.01.2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням суддів Остапенка О.М. та Отрюха Б.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2022 року, у зв`язку з перебуванням суддів Остапенка О.М. та Отрюха Б.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Грека Б.М., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2022 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19). Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 19.01.2022 року.

18.01.2022 року на електронну адресу від апелянта надійшли дві ідентичні заяви, в яких апелянт просить суд врахувати обставини, що викладені в поясненнях від 17.11.2021 року. Взяти до уваги, що метою апелянта є повне і належне виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення його прав. Оголосити в засіданні резолютивні частини рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та ухвали цього суду про спосіб і порядок виконання. Врахувати правовий висновок Верховного Суду викладений у пунктах 59,60 постанови від 31.07.2019 року у справі №0240/3698/18-а стосовно невиконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року. Розгляд справи провести за його відсутності.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Грека Б.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19). Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 призначено на 19.01.2022 року.

19.01.2022 року в судове засідання інші представники сторін не з`явилися, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлялися судом належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкладено на 23.02.2022 року. Запропоновано ОСОБА_1 надати копії усіх позовних заяв, з якими останній звертався до районних судів, посилання на які містяться в позовній заяві. Надати обґрунтовані пояснення з посиланням на норми діючого законодавства щодо визначення дати з якої ОСОБА_1 вважає себе звільненим з урахуванням заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/25888/16 (провадження №2/127/113/1) від 11.01.2017 року. Також надати докази направлення ліквідатору оригіналу трудової книжки, для виправлення недоліків, які на його думку допустив ліквідатор при видачі наказу №06/09/17-1Б від 06.09.2017 року. Визнано явку ліквідатора ДАК «Укрресурси» арбітражного керуючого Черненченка Д.А. в судове засідання апеляційної інстанції обов`язковою.

16.02.2022 року на електронну адресу від апелянта надійшла заява, в якій апелянт просить суд врахувати обставини, що викладені в заяві-поясненнях. Взяти до уваги, що метою апелянта є повне і належне виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення його прав. Оголосити в засіданні резолютивні частини рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та ухвали цього суду про спосіб і порядок виконання. Розгляд справи провести за його відсутності.

Крім того, 16.02.2022 року на електронну адресу від апелянта надійшла заява-пояснення, в якій апелянт зазначає, що 26.12.2015 року ОСОБА_1 отримав від ліквідатора ДАК "Укрресурси" арбітражного керуючого Давидюка Т.П. копію наказу № 1 від 01.12.2015 року, також ліквідатор вніс відповідні записи щодо зміни дати звільнення ОСОБА_1 з 08.05.2012 року на 01.12.2015 року в оригінал трудової книжки апелянта. Однак, на думку апелянта, не був виданий наказ по процедурі і на виконання основного рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, не виданий оформлений дублікат трудової книжки. Зроблені ліквідатором записи в оригіналі трудової книжки з порушенням Інструкції ведення їх на підприємствах (в частині відповідності тексту записів до наказу і рішення суду). Оскільки не виданий наказ згідно рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року зі зміненою датою звільнення в наказі, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року, то неможливо встановити всю суму боргу повного розрахунку, який залежить від зміненої дати звільнення і дати видачі трудової книжки. Наказ № 1 від 01.12.2015 року на виконання рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року виданий з порушенням трудового законодавства. Не вказана причина і підстава звільнення, не виписаний дублікат трудової книжки, не оформлений записами, які вказані в рішенні суду. Редакція в наказі і запис в трудовій книжці не ідентичні та відсутні записи про прийом на роботу. Наказ №06/09/17-1Б від 06.09.2017 року виданий помилково одразу на виконання трьох судових рішень (Замостянського районного суду від 25.01.2001 року, РЄСПЛ і рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, який роз`яснено ухвалами цього ж суду та не відповідає приписам вимог ст. 47 Кодексу законів про працю України.

При цьому в поданій заяві позивач фактично змінює свої вимоги порівняно з тими, що були предметом розгляду в суді першої інстанції. Позивач просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду м. Києва від 29.07.2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким зменшені позовні вимог (в межах заявлених в суді першої інстанції) задовольнити частково; зобов`язати ліквідатора ДАК «Укрресурси» змінити дату його звільнення в наказі № 06/09/2017 року від 06.09.2017 року з 26.12.2015 року на дату 23.02.2002 року у відповідності до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 рку про що видати наказ ДАК; зобов`язати ліквідатора оформити ДАК «Укрресурси» оформити дублікат трудової книжки, чистий бланк якої пердати ліквідатору, записами згідно резолютивної частини рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року та про звільнення з 23.02.2022 року і разом з копією наказу направити цінним листом позивачу, за його згодою; стягнути з ДАК «Укрресурки» на користь позивача середньомісячний заробіток 13 500 грн. за період вимушеного прогулу і затримки видачі належним чином оформленого дубліката трудової книжки з 27.12.2015 року по 23.02.2022 року (13 500 х72 міс. 28 днів) в сумі 1 065 600 грн. і відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2018 року ( до цього періоду стягнуто 05.04.2018 року судом у справі № 127/17948/17) 05.10.2019 року (день подання позову, або на час вирішення судом справи) в сумі 243 000 грн. (13500 х18 міс) бо вимоги ст.. 235 і ст.. 117 Кодексу законів про працю України є самостійними вимогами та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. а всього на суму 1 318 600 грн.; зобов`язати ліквідатора ДАК «Укрресурси» надати для Департаменту ДВС і Уповноваженому у справах ЄСПЛ та позивачу, Довідку- інформацію про суми боргу повного розрахунку, як кредиторські вимоги позивача, згідна суми визнаної Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року у цій справі, якою вже врахована сума 1 900 147, 03 грн. сплачена Мінюстом по трьох рішеннях ЄСПЛ, зазначивши це обов`язково в Довідці, щоб Мінюст повторно не відмінусовував з визнаного залишку кредиторських вимог, з добавленням до цього залишку суму коштів стягнуту в настояній постанові суду.

22.02.2022 року на електрону адресу суду від ліквідатора ДАК "Укрресурси" арбітражного керуючого Черненченка Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи поданий відзив ліквідатор ДАК "Укрресурси" арбітражний керуючий Черненченко Д.А. зазначає, що після призначення останнього ліквідатором боржника була встановлена наявність наступних документів: наказ № 1 від 01.15.2015 року; розписка ОСОБА_1 та наказ про звільнення ОСОБА_1 та зміну дати звільнення у трудовій книжці №06/09/17-1Б від 06.09.2017 року. Відповідні накази не оскаржувалися. Ухвалами господарського суду міста Києва по справі №46/436-б про банкрутство ДАК "Укрресурси" визнано грошові вимоги ОСОБА_1 на загальну суму 3485371,26 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то на думку ліквідатора, дана вимога суперечить нормам законодавства про банкрутство, а саме ч.1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства відповідно до якої у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, оскільки 16.11.2010 року відповідача визнано банкрутом.

Крім того, заборгованість по заробітній платі та інших належних сум при звільненні були виплачені позивачу в розмірі 190014703 грн., що підтверджується копією довідки Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини № 65/20.1/23 від 24.07.2017 року, що вказує на повне виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року №25663/02.

Присутні в судовому засіданні 23.02.2022 року учасники справи надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкладено на 17.03.2022 року.

В зв`язку з введенням Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану в Україні та Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року та перебуванням головуючого судді Копитової О.С. у відпустці розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) не відбувся.

05.04.2022 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій апелянт просить суд взяти до відома і врахувати доводи викладені в заявах і поясненнях. Взяти до уваги, що метою апелянта є повне і належне виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення його прав. Оголосити в засіданні резолютивні частини рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та ухвали цього суду про спосіб і порядок їх виконання. Розгляд справи провести за його відсутності. Вимоги до ДАК "Укрресурси", що викладені в заяві-поясненнях від 14.02.2022 року підтримує повністю і просить суд їх задовольнити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) призначено на 06.07.2022 року.

05.07.2022 року через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора ДАК "Укрресурси" арбітражного керуючого Черненченка Д.А. надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу.

У поданих додаткових поясненнях ліквідатор боржника зазначає, що судові рішення, а саме: рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року у справі №2-200/2004, ухвала Замостянського районного суду від 19.05.2005 року у справі №2-200/2004, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року у справі № 127/25888/16-ц, набрали законної сили та не були оскаржені.

На виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року у справі №127/25888/16-ц ліквідатором Державної акціонерної компанії "Укрресурси" арбітражним керуючим Менчаком В.В. був виданий наказ №06/09/17-1Б від 06.09.2017 року про звільнення громадянина ОСОБА_1 та зміну дати звільнення у трудовій книжці громадянина ОСОБА_1 відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з 26.12.2015 року згідно п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку з ліквідацією підприємства), змінено дату про звільнення у трудовій книжці ОСОБА_1 з 01.12.2015 року на 26.12.2015 року.

Відповідний наказ не був оскаржений ОСОБА_1 та є чинним, отже ліквідатор ДАК «Укрресурси» арбітражний керуючий Черненченко Д.А. дійшов висновку, що остаточною датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 26.12.2015 року, як таку, що підтверджена матеріалами справи та відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, всі грошові вимоги позивача до боржника розглянуті та визнані судом у межах справи № 46/436-б, проте, позивач у цій справі фактично просить здійснити перегляд обставин, встановлених заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року у справі №127/25888/16-ц (у заяві-поясненнях від 13.02.2022 року позивач намагається змінити дату звільнення з 26.12.2015 року на дату 23.02.2022 року, намагається стягнути з боржника середньомісячний заробіток за період вимушеного прогулу і затримки видачі дублікату трудової книжки з 27.12.2015 року по 23.02.2022 року), тобто, позивач фактично змінює предмет позову чим порушує приписи ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

05.07.2022 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій апелянт просить суд врахувати обставини та докази, що викладені апелянтом в направлених суду заявах і поясненнях. Взяти до уваги, що кінцевою метою апелянта є повне і належне виконання ліквідатором ДАК "Укрресурси" чинного рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення трудових прав. Розгляд справи провести за відсутності апелянта.

Присутній в судовому засіданні 06.07.2022 року представник ДАК "Укрресурси" Каратун Є.Є. надав усні пояснення по справі та щодо поданих додаткових пояснень.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) відкладено на 14.09.2022 року. Зобов`язано ліквідатора ДАК "Укрресурси" позивачу додаткові пояснення на апеляційну скаргу, що були подані до Північного апеляційного господарського суду 05.07.2022 року.

25.07.2022 року на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив та додаткові пояснення відповідача.

Обґрунтовуючи заперечення ОСОБА_1 зазначає, що суми загальних кредиторських вимог в розмірі 3485371,26 грн., що зазначені у відзиві відкоректовані ухвалою господарського суду міста Києва, з врахуванням виплаченої Міністерством юстиції України суми в розмірі 1900147,03 грн. та постанов Вінницького апеляційного суду. Апелянту незрозуміло про яку розписку йде мова, оскільки копія не надана. Також апелянт зазначає, що кошти, які останній просить стягнути відносяться до структури заробітної плати. Стосовно сплати Міністерством юстиції України суми в розмірі 1900147,03 грн., то зазначена сума була встановлена станом на жовтень 2015 року, ще до видачі наказу № 1 від 01.12.2015 року і наказу № 06/09/17-1Б та дати отримання мною трудової книжки. Наказ № 1 від 01.12.2015 року виданий на виконання рішення Замостянського районного суду від 25.01.2001 року, дату цього наказу змінено на 26.12.2015 року. Проте, ліквідатором не було виконано рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та рішення ЄСПЛ, що вимагають певної процедури дотримання вимог чинного законодавства (ст. 40, 44, 47, 49 Кодексу законів про працю України).

18.08.2022 року через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора ДАК "Укрресурси" арбітражного керуючого Черненченка Д.А. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, з якого вбачається, що ліквідатором на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 року подано докази надсилання на адресу ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень з доказами отримання ОСОБА_1 відповідних документів.

12.07.2022 року через відділ документального забезпечення суду від Міністерства економіки України надійшло клопотання про залучення до участі у справі №46/436-б(127/27098/19) на стороні відповідача третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2022 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Сотнікова С.В., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року по справі №46/436-б(127/27098/19) та призначено на 14.09.2022 року.

13.09.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій апелянт просить суд врахувати обставини, що викладені в попередніх поясненнях наданих суду. Взяти до уваги, що метою апелянта є повне і належне виконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення його прав. Оголосити в засіданні резолютивні частини рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 року і від 01.03.2004 року та ухвали цього суду про спосіб і порядок їх виконання. Розгляд справи провести за його відсутності. Апелянт підтримує зменшені вимоги до боржника, що викладені в апеляційній скарзі та просить задовольнити. Врахувати правовий висновок Верховного Суду викладений у пунктах 59, 60 постанови від 31.07.2019 року у справі № 0240/3698/18-а стосовно невиконання рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року, а також те, що закінчення виконавчих проваджень щодо виконання рішення ЄСПЛ не відображають реальності та повноти виконання зазначеного рішення, а лише свідчить про їх закінчення, а не про повне та фактичне виконання.

Присутній в судовому засіданні 14.09.2022 року представник ДАК "Укрресурси" в особі ліквідатора Черненченка Д.А. - Каратун Є.Є. поклався на розсуд суду щодо клопотання Міністерства економіки України про залучення до участі у справі №46/436-б(127/27098/19) на стороні відповідача третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 року залучено Міністерство економіки України до участі у справі №46/436-б(127/27098/19) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 року розгляд справи №46/436-б(127/27098/19) відкладено на 28.09.2022 року. Ухвалено ОСОБА_1 направити копію апеляційної скарги і доданих до неї документів Міністерству економіки України. ДАК "Укрресурси" направити копію відзиву з додатками Міністерству економіки України.

21.09.2022 року через відділ документального забезпечення суду від ліквідатора Державної акціонерної компанії "Укрресурси" арбітражного керуючого Черненченка Д.А. надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи, з якого вбачається, що ліквідатором на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 року подано докази надсилання на адресу Міністерства економіки України копію відзиву на апеляційну скаргу та додаткових пояснень.

27.09.2022 року на електронну адресу суду від апелянта надійшла заява, в якій останній просить суд врахувати обставини, що викладені в попередній поясненнях та запереченнях на відзив ліквідатора, які були надані суду. Взяти до уваги, що кінцевою метою апелянта є повне і належне виконання чинного рішення Замостянського районного суду від 01.03.2004 року та відновлення трудових прав.

Також апелянт просить суд врахувати висновок Верховного Суду викладений у пунктах 59, 60 постанови від 31.07.2019 року у справі №0240/3698/18-а, адміністративне провадження №К/9901/14508/19.

28.09.2022 року в судове засідання з`явилися представник боржника та Міністерства юстиції України та надали усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 28.09.2022 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як убачається з матеріалів справи позивачем в позовній заяві заявлено вимоги зобов`язати ліквідатора Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (надалі по тексту ДАК «Укрресурси», відповідач, боржник) на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року та рішень Замостянського районного суду від 01.03.2004 року від 25.01.2001 року змінити дату його звільнення у відповідності до цих рішень і ст. 47 Кодексу законів про працю України про що внести відповідні записи в дублікат трудової книжки, яка йому направлена;

-зобов`язати ліквідатора ДАК «Укрресурси» арбітражного керуючого на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 та рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 та від 01.03.2004 надати йому офіційну довідку про всю суму боргу повного розрахунку перед ним у справі № 46/436-б;

- стягнути з ДАК «Укрресурси» (надалі - відповідач) на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 06.04.2018 року по 05.10.2019 року в розмірі 396 000 грн., моральну шкоду в розмірі 1.000.000, 00 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в розмір 5 000, 80 грн.

Відповідні вимоги розглянуті судом першої інстанції про що вказано в оскаржуваній ухвалі.

Під час апеляційного розгляду позивачем змінено і доповнено свої вимоги в поясненнях, що надійшли до суду 16.02.2022 року, що є неможливим під час апеляційного розгляду в силу приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви тільки до закінчення підготовчого засідання у суді першої інстанції, подання відповідних змін на стадії апеляційного розгляду не допускається.

В зв`язку з чим колегія суддів переглядає прийняту ухвалу з урахуванням вимог які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи між сторонами наявний трудовий спір, пов`язаний зі звільненням позивача з посади заступника директора по будівництву Вінницького заводу «Модуль» та відповідно виплати належних йому при звільненні сум.

Матеріалами справи встановлено, що позивач в липні 2000 року звертався до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до ДАК «Укрресурси» про встановлення відносно нього факту порушення ст.ст. 33, 43, 45, 46 Конституції України, стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 300 000 грн. , просив суд зобов`язати відповідача звільнити його з посади заступника директора по будівництву Вінницького заводу «Модуль» на підставі ст.. 40 п. 1 Кодексу законів про працю України в зв`язку з видачею йому трудової книжки або її дублікату, а також повного розрахунку, згідно чинного законодавства.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року позов задоволено частково. Зобов`язано ДАК «Укрресурси» звільнити ОСОБА_1 з посади заступника директора по будівництву Вінницького заводу «Модуль» на підставі ст. 40 п. 1 Кодексу законів про працю України в зв`язку з ліквідацією підприємства, з видачею йому дубліката трудової книжки зі слідкуючими записами: « 12.03.1992 року прийнятий на посаду інженера І категорії/технагляд/ дирекції Вінницького заводу «Модуль» Наказ № 46 від 12.03.192 року; 16.11.1992 року переведений заступником директора по будівництву Наказ № 185 від 19.1992 року; 16.11.1992 переведений заступником директора по будівництву Наказ № 185 від 19.11.1992 року». Присуджено до стягнення заборгованість по заробітній платі за період з 01.05.200 року по 01.01.2001 року в сумі 3422, 8 грн. та судові витрати на суму151 грн.

В подальшому позивач звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з вимогами про скасування наказу № 25-к від 07.03.2002 року та зобов`язання ДАК «Укрресурси» змінити дату звільнення у відповідності до вимог ст.ст. 49-2, 49-4 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Замостянського районного суму м. Вінниці від 01.01.2001 року позов задоволено частково та зобов`язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1 , виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок.

Ухвалою від 19.05.2005 року Замостянський районний суд м. Вінниці роз`яснив рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року наступним чином - ДАК «Укрресурсі» само повинно визначитися щодо дати видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження» на Кодексу законів про працю України, при цьому провести з ним повний розрахунок.

В зв`язку з невиконанням боржником рішень судів, зокрема і рішення Замостянського районного суду м. Вінниці 01.03.2004 року позивач звертався до Європейського суду з прав людини і рішенням від 17.07.2014 року Європейський суд в справі «Яворовенко та інші проти України» прийняв рішення, яким постановив, що упродовж трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалених на користь заявників, які підлягають виконанню та виплатити по 2000 євро.

Як встановлено вище рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці зобов`язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1 , виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001.

Так, ліквідатор Давидюк Т.П. видав Наказ № 1 від 01.12.2015 року, яким змінив дату звільнення ОСОБА_1 з 08.05.2012 року на 01.12.2015 року, як на підставу такого звільнення послався на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року.

У відповідності до вказаного Наказу ліквідатором Давидюком Т.П. було внесено до трудової книжки позивача відповідний запис про його звільнення з 01.12.2015 року та 26.12.2015 року останній отримав трудову книжку.

В подальшому позивач звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до відповідача про зобов`язання змінити у трудовій книжці дату звільнення, в якій просив зобов`язати відповідача в межах саме виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року та рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 року видати наказ про його звільнення з 26.12.205 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку.

Тобто, звертаючись до суду в грудні 2016 року позивач вважав вірною дату свого звільнення саме 25.12.2015 року, також Вінницький міський суд Вінницької області в своєму рішенні посилається на факти встановлені постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 року у справі № 127/3844/16-а, якою включено до трудового стажу позивача період роботи позивача в ДАК «Укрресурси» з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року. Також суд посилається на фактичне отримання позивачем трудової книжки саме 26.12.2015 року, що також підтверджується заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2016 року у справі № 127/28655/15-ц.

З урахуванням викладеного і встановлених фактів Вінницький міський суд Вінницької області чітко встановив, що датою звільнення ОСОБА_1 слід вважати 26.12.2015 року та зобов`язав боржника видати наказ про його звільнення з 26.12.2015 року.

Жодних інших судових рішень, які б визначали іншу дату звільнення позивача ніж 26.12.2015 року матеріали справи не містять.

На виконання вказаного рішення суду ліквідатором Менчаком В.В. видано наказ № 06/09/17-1Б від 06.09.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з питань будівництва Вінницького заводу «Модуль» з 26.12.2015 року згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією підприємства та змінено дату запису про звільнення у трудовій книжці позивача з 01.12.2015 року на 26.12.2015 року.

Тобто, ліквідатором боржника виконано рішення Вінницького міського суду Вінницької області в повному обсязі.

З урахуванням викладених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач звільнений відповідачем з 25.12.2015 року і відповідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2014 року ( яким зобов`язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1 ) в частині зміни дати наказу виконано відповідачем, при цьому дата звільнення позивача встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року по справі № 127/25888/16.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ліквідатора ДАК «Укрресурси», змінити дату його звільнення у відповідності до цих рішень і ст. 47 Кодексу законів про працю України про що внести відповідні записи в дублікат трудової книжки, яка йому направлена задоволенню не підлягають.

При цьому, позивачем не вказано якою саме датою ліквідатор зобов`язаний його звільнити, при тому, що особисто сам позивач під час розгляду справи в Вінницькому міському суді Вінницької області в січні 2017 року наполягав на даті свого звільнення саме з 25.12.2015 року.

Роз`яснюючи рішення від 01.03.2004 року Замостянський районний суд м. Вінниці чітко зазначив в ухвалі від 19.05.2005 року, що саме боржник повинен визначитися щодо дати видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу законів про працю України, що і було здійснено ліквідатором Давидюком Т.П. визначено нову дату звільнення 01.05.2015 року та видано відповідний наказ.

Позивач не оскаржував вказаних дій ліквідатора, а лише з посиланням на отримання трудової книжки 25.12.2015 року наполягав саме на визначенні вказаної дати датою його звільнення, що і було зроблено ліквідатором Менчаком В.В .

Крім того, ліквідатор у відзиві вказує, що звільнення ОСОБА_1 в грудні 2015 року було погоджено з ним особисто, про що ОСОБА_1 надав розписку від 16.11.2015 року, в якій він вказав про погодження дати звільнення та відсутності претензій до боржника. (ксерокопія вказаної розписки наявна в матеріалах справи).

При цьому, як убачається з матеріалів справи однією з заявлених позивачем вимог є вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 06.04.2018 року по 05.10.2019 року в розмірі 396 000 грн. З відповідними вимогами але за інший період звертався позивач і до районних судів. Таким чином висуваючи до відповідача вимоги щодо стягнення суми середнього заробітку саме за час затримки розрахунку при звільненні позивач фактично визнає себе звільненим. Однак висуває і іншу взаємовиключну вимогу щодо проведення відповідачем його звільнення станом на дату розгляду справи.

При цьому колегія суддів звертає увагу на наступні обставини. Так дійсно у відповідності до приписів ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України та п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях ( в редакції, що діяли в спірний період) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки в строки, визначені ст. 116 Кодексу законів про працю України. При затримці належно оформленої трудової книжки з вини власника або уповноваженого органу, працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі належно оформленої трудової книжки працівникові. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника.

Вінницьким районним судом Вінницької області в рішенні від 11.01.2017 року з посиланням на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2016 року у справі № 127,28655,15-ц встановлений факт отримання позивачем трудової книжки 25.12.2015 року та відповідно визначено нову дату його звільнення у відповідності до вказаних приписів закону.

В даному випадку колегія суддів зазначає, що вказані положення закону визначають необхідність видачі повторного наказу з вказанням нової дати звільнення саме в зв`язку з затриманням видачі працівнику трудової книжки з вини роботодавця і відповідно новою датою звільнення буде вважатися дата отримання трудової книжки.

Саме вказана дата і є датою звільнення працівника, а не дата наказу роботодавця виданого на виконання судового рішення, яким чітко визначена дата звільнення та досліджено наявність трудових відносин між сторонами.

В цьому контексті апеляційний суд зазначає, що процес звільнення працівника не може бути нескінченним і роботодавець фізично не може видавати свої накази одночасно з прийняттям судом рішення, а зобов`язаний виконати рішення належним чином вірно вказавши дату звільнення.

Матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка була отримана позивачем 25.12.2016 року і саме вказана дата є належною датою його звільнення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази колегія суддів погоджується з місцевим судом щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 06.04.2018 року по 05.10.2019 року в розмірі 396 000 грн., моральної шкоди в розмірі 1 000 000, 00 грн. та відшкодування витрат на правову допомогу в розмір 5 000, 80 грн. також задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідальність за затримку розрахунку, яка передбачена ст. 117 Кодексу законів про працю України, настає у випадку невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Тобто, за положеннями ст. 117 Кодексу законів про працю України обов`язковими умовами для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум є обставини звільнення працівника та непроведення з ним розрахунку при звільненні.

Звертаючись з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 06.04.2018 року по 05.10.2019 року позивач наголошує на непроведенннні з ним повного розрахунку сум належних йому при звільненні.

Тобто враховуючи, той факт, що судом встановлено дату звільнення позивача 26.12.2015 року, то і відповідно підставою для застосування відповідних наслідків для роботодавця у вигляді сплати середнього заробітку є затримка проведення розрахунку сум, що належали до виплати позивачу станом на дату 26.12.2015 року по дату проведення повного розрахунку по вказаним сумам.

Відповідно до довідки Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини №65/20.1/23 від 24.07.2017 року рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 року № 25663/02 повністю виконане.

Матеріалами справи підтверджено і не заперечується позивачем, що йому перераховано 1 900 147,03 грн., зокрема 04.08.2016 року, тобто після офіційної дати звільнення на користь позивача перераховано 1 188 937, 30 грн.

Позивачем не надано доказів того, що розмір сум які відповідач повинен був сплати йому при звільненні є більшими ніж 1 900 147,03 грн. та не вказано в якій саме частині відповідач з ним не розрахувався.

Як убачається з матеріалів справи загальний розмір вимог позивача, що заявлений ним в справі про банкрутство та постійно збільшується ним складається саме з сум середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, вимога апелянта про відшкодування моральної шкоди не є обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ним не надано доказів того, що йому було нанесено маральних страждань.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов`язати ліквідатора ДАК «Укрресурси» арбітражного керуючого на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 та рішень Замостянського районного суду від 25.01.2001 та від 01.03.2004 надати йому офіційну довідку про всю суму боргу повного розрахунку перед ним у справі № 46/436-б.

По-перше, рішеннями на які посилається позивач про зазначені обов`язки ліквідатора не вказано, по-друге, позивачем не доведено, що ліквідатор ухилявся від вказаних дій до звернення позивача з відповідним позовом, а по-третє, розмір коштів, що перераховані позивачу на виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 чітко визначений Довідкою Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини №65/20.1/23 від 24.07.2017 року, яка подана до суду самим позивачем.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19) задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19) залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19) залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.07.2021 року у справі №46/436-б(127/27098/19) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження встановлені ст. ст. 286 -291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.09.2022 року

Головуючий суддя О.С. Копитова

Судді С.В. Сотніков

В.О. Пантелієнко