ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 вересня 2022 року Справа № 903/515/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мазурука Віталія Михайловича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Верба-ВВ

про стягнення 351111грн. 12коп.

встановив: ФОП Мазурук Віталій Михайлович (позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ Верба-ВВ (відповідача) 351111грн. 12коп., з яких: 208550грн. основного боргу за отриманий товар, 102289грн. 07коп. пені, 40272грн. 05коп.- 3% річних. Також, просить стягнути з відповідача 5266грн. 67коп. судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору купівлі-продажу №02/04/21 від 02.04.2021р. в частині повної оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 29.07.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

17.08.2022 на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він визнає факт заборгованості за договором на суму 208550грн. та просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 10 відсотків від загальної суми нарахованої пені.

Враховуючи подання відповідачем заяви та те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

02 квітня 2021 року між ФОП Мазуруком В.М. (Продавець) та ТОВ «Верба-ВВ» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №02/04/21 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець передає у власність Покупця Пиломатеріал обрізний в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а Покупець приймає та оплачує товар на умовах,, визначених у даному Договорі.

Згідно п 1.2. Договору асортимент, кількість та ціна товару, що продається по даному Договору вказується у накладних або рахунках, які оформляються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару.

Відповідно до п. 4.1., 4.2. Договору поставка товару здійснюється за домовленістю сторін Продавцем або Покупцем. Датою поставки партії вважається дата прийому-передачі товару, зазначена у відповідній накладній або рахунку (відповідному товаросупровідному документі).

Усі спори з цього Договору вирішуються у відповідності до законодавства України.

За неоплату або несвоєчасний розрахунок за поставлений товар Покупець оплачує Продавцю пеню за кожен день прострочення в розмірі облікової ставки НБУ, передбаченої Законом України "Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (п.7.1, 7.2 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021. Якщо до закінчення строку дії Договору від будь-якої із сторін відсутні письмові заяви про перегляд або відмову від цього Договору, він вважається продовженим на кожен наступний рік (п.9.1 Договору).

Згідно укладеної між сторонами додаткової угоди №1 від 01.05.2021 до Договору, пункт 5.1 Договору було викладено у такій редакції: Покупець здійснює розрахунки за товар у формі сплати вартості товару протягом 30 календарних днів з дати поставки.

Договір та додаткова угода підписані сторонами та завірені їх печатками без зауважень.

У період з 05.05.2021 по 26.08.2021 на виконання своїх договірних зобов`язань позивач поставив відповідачу пиломатеріал обрізний (сосна) на загальну суму 5630150 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 56 від 05.05.2021 на суму 391500,00 грн., № 57 від 06.05.2021 на суму 61950,00 грн.; № 54 від 12.05.2021 на суму 387000,00 грн.; № 58 від 12.05.2021 на суму 345750,00 грн.; № 80 від 20.07.2021 на суму 1094800,00 грн.; №81 від 28.07.2021 на суму 1071000,00 грн.; № 82 від 02.08.2021 на суму 466200,00 грн.; № 85 від 16.08.2021 на суму 400400,00 грн.; №86 від 20.08.2021 на суму 408800,00 грн.; № 87 від 26.08.2021 на суму 445200,00 грн. Видаткові накладні підписані та завірені печаткою відповіда без зауважень.

Відповідач, у свого чергу, здійснив лише часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 5421600,00 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку ФОП Мазурука В.М, а саме: № 1499 від 09.06.2021 на суму 117000,00 грн.; № 1778 від 08.07.2021 на суму 368000,00 грн.; № 1830 від 13.07.2021 на суму 351000,00 грн.; 1983 від 27.07.2021 на суму 115000,00 грн.; 2065 від 02.08.2021 на суму 368000,00 грн.; № 2396 від 26.08.2021 на суму 368000,00 грн.; № 2407 від 27.08.2021 на суму 262000,00 грн.; № 2863 від 08.10.2021 на суму 255000,00 грн.; № 2921 від 13.10.2021 на суму 90000,00 грн.; № 2969 від 21.10.2021 на суму 1000000,00 грн.; № 3033 від 27.10.2021 на суму 1000000,00 грн.; № 3549 від 15.12.2021 на суму 255000,00 грн.; № 3765 від 30.12.2021 на суму 130000,00 грн; № 163 від 24,01.2022 на суму 10000,00 грн.; № 171 від 25.01.2022 на суму 367500,00 грн.; № 197 від 26.01.2022 на суму 367500,00 грн.; №291 від 03.02.2022 на суму 247000,00 грн.; № 292 від 03.02.2022 на суму 113000,00 грн.; №351 від 08.02.2022 на суму 317000,00 грн.; № 352 від 08.02.2022 на суму 43000,00 грн; № 380 від 09.02.2022 на суму 302000,00 грн.; № 381 від 09.02.2022 на суму 58000,00 грн.; № 418 від 15.02.2022 на суму 217000,00 грн.; № 419 від 15.02.2022 на суму 248600,00 грн.; № 2615 від 30.06.2022 на суму 2000,00 грн.; № 2884 від 18.07.2022 на суму 100000,00 грн.; № 2885 від 18.07.2022 на суму 150000,00 грн.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період 01.05.2021- 20.04.2022 за ТОВ «Верба-ВВ» перед ФОП Мазуруком В.М. існувала кредиторська заборгованість на загальну суму 460550,00 грн.

З метою досудового врегулювання господарського спору позивачем 24.06.2022 вручено ТОВ "ВЕРБА-ВВ" претензію про сплату заборгованості на суму на суму 460550грн.

На виконання претензії боржником частково погашено заборгованість на загальну суму 252 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, а саме: відповідно до платіжного доручення № 2615 від 30.06.2022 сплачено 2000 грн; відповідно до платіжного доручення № 2884 від 18.07.2022 - 100 тис. грн.; відповідно до платіжного доручення № 2885 від 18.07.2022 - 150 тис. грн.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань, заборгованість ТОВ «Верба-ВВ» перед ФОП Мазуруком В.М. складає 208550 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар поставлено відповідачу згідно видаткових накладних та прийнято останнім без зауважень та заперечень, тому обов`язок оплатити його вартість виникає у відповідача в силу припису ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України після прийняття товару від позивача, тобто з дати підписання видаткових накладних.

За таких обставин, факт отримання товару відповідачем та відсутність заперечень, що підтверджується підписом на видатковій накладній, скріпленим печаткою відповідача, здійсненою частковою оплатою за отриманий товар відповідачем, є самостійними підставами для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість відповідача за отриманий товар не погашена, визнана відповідачем у поданій заяві, становить 208550грн., підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення в повному обсязі.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданих розрахунків, позивач нарахував відповідачу 102289,07грн. пені згідно п. 7.2 Договору за період з 28.08.2021 по 25.03.2022 та 40272,05грн. - 3% річних за період з 218.08.2021 по 20.07.2022.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що нараховані відповідачу 102289,07грн. пені згідно п. 7.2 Договору за період з 28.08.2021 по 25.03.2022 та 40272,05грн. - 3% річних за період з 218.08.2021 по 20.07.2022 є підставними та обгрунтованими.

У заяві, що надійшла до суду 17.08.2022 відповідач визнає наявність заборгованості та просить зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 10 відсотків. При цьому, відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства та зазначає, що розмір неустойки є надмірним і становить майже половину суми основного боргу.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року N 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 року у справі N 910/488/21.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 року у справі N 902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

Судом встановлено, що відповідачем оплачено більшу частину отриманого товару. Відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості та пояснює її виникнення запровадженням воєнного стану, зниженням рівня прибутків.

Враховуючи нараховані відповідачу штрафні санкції, які становлять майже половину від суми заборгованості, відсутність доказів про наявність у позивача збитків та погіршення його фінансового стану у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань договором, введення на території України воєнного стану, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 50% (102289,07/2), зі стягненням з відповідача 51144,54грн. пені.

З огляду на викладене з відповідача слід стягнути 208550грн. основного боргу, 51144грн 54коп. пені та 40272грн. 05коп.- 3% річних.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Верба-ВВ (45063, Волинська обл., Ковельський район, с.Любитів, вул.Вокзальна, буд.9, ) на користь Фізичної особи-підприємця Мазурука Віталія Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 299966грн 59коп (з них: 208550грн. основного боргу, 51144грн 54коп. пені та 40272грн. 05коп.- 3% річних), а також 5266грн. 67коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 51144грн.53коп пені.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 30.09.2022.

Суддя О. Г. Слободян