ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа№ 910/2526/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар судового засідання Місюк О.П.

за участю представників:

позивача - Харицька А.М.;

відповідача - Парчевський В.Ю.;

третьої особи - не з`явились.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022

у справі №910/2526/22 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки в розмірі 30591666,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поруки №КК-2021-0164/П.2 від 06.09.2021, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" за кредитним договором №КК2021-0164 від 06.09.2021, право вимоги за яким перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги від 17.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2022 відкрито провадження у справі №910/2526/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, та призначено підготовче засідання.

04.07.2022 представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/2526/22 призначено судову комплексну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі. На вирішення експертів поставлені наступні питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на Договорі поруки №КК2021-0164/П.2 від 06.09.2021, навпроти напису "Поручитель" у 6 розділі Договору та на кожному аркуші Договору навпроти напису "Поручитель" ОСОБА_1 чи іншою особою? 2) Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на Договорі поруки № КК2021-0164/П.2 від 06.09.2021, навпроти напису "Поручитель" у 6 розділі Договору та на кожному аркуші Договору навпроти напису "Поручитель" друкарським методом або за допомогою факсиміле?

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені клопотання про призначення судової комплексної почеркознавчої експертизи відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує на безпідставність призначення в даній справі судової експертизи, оскільки відповідачем не заявлялась вимога про визнання недійсним договору поруки, тоді як в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Разом з тим скаржник стверджує, що ОСОБА_1 був заінтересованою особо щодо боржника.

Таким чином, на переконання скаржника, призначення судової експертизи в межах даної справи є недоречним та спрямоване на затягування судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 апеляційну скаргу у справі №910/2526/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №910/2526/22 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.

29.08.2022 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №910/2526/22 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія", розгляд справи №910/2526/22 призначено на 04.10.2022, надано відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В межах встановлених судом процесуальних строків відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В судове засідання 04.10.2022 з`явились представники сторін та надали пояснення по суті спору. Представники скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи відмовити. Представник відповідача заперечував проти вимог викладених у апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" про стягнення заборгованості за договором поруки в розмірі 30591666,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.01.2022 між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" (фактор) укладено договір факторингу №КК2021-0164, відповідно до якого клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №КК2021-0164 від 06.09.2021, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун".

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено, крім іншого, договір поруки №КК2021-0164/П.2 від 06.09.2021 з ОСОБА_1 , права за яким відступлено позивачу 17.01.2022 згідно договору відступлення права вимоги за договором поруки №КК2021-0164/П.2 від 06.09.2021.

18.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" та фінансовим майновим поручителям за кредитним договором вимогу про дострокове повернення кредиту, якою зазначено дату погашення кредиту, що настала, 28.01.2022.

У зв`язку з непогашенням заборгованості за кредитним договором, позивач стверджує, що 28.01.2022 для ОСОБА_1 , як фінансового поручителя, настав термін повернення кредиту у сумі 30591666,66 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач не визнає позовних вимог та зазначає, що вказаний договір поруки не укладав та не підписував, а в доданому до позовної заяви копії договору поруки містяться підписи ОСОБА_1 , які значно відрізняються від його особистого. Враховуючи зазначене вказує, що для вирішення спору має суттєве значення встановлення факту чи дійсно між сторонами був укладений договір поруки та чи був договір підписаний ОСОБА_1 , а для з`ясування цих обставин необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, у зв`язку з чим просив призначити у справі почеркознавчу експертизу.

Враховуючи ту обставину, що при вирішенні спору в справі №910/2526/22 необхідно надати правову оцінку доводам відповідача щодо не підписання ним договору поруки, а відтак й факту укладення договору, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, зважаючи заперечення підпису на договорі, місцевим господарським судом було задоволено клопотання відповідача та призначено по даній справі судову комплексну почеркознавчу експертизу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно положень ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відтак призначення судом судової експертизи має місце у випадку необхідності у спеціальних знаннях, якими не володіє суд, та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмета доказування, без її призначення та є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ( ст. 74 ГПК України ).

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Як слідує з матеріалів справи та було зазначено вище, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором поруки №КК2021-0164/П.2 від 06.09.2021. Проте, відповідач стверджує, що вказаний договір не укладав та не підписував, а наявні на договорі підписи відрізняються від його особистого.

Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, завтердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Тобто, саме експерт, який володіє спеціальними знаннями, яких позбавлений суд, може встановити обставини, якими сторони у даній справі обґрунтовують свої позиції. При цьому, не проведення почеркознавчої експертизи фактично залишить без належної оцінки наведені учасниками провадження обставини, тобто призведе до порушення принципу всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, з огляду на доводи та заперечення сторін, предмет спору у даній справі, на відсутність у суду необхідних спеціальних знань у сфері, іншій, ніж право, а також на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували або спростовували доводи та заперечення сторін, задля дотримання принципу рівності учасників процесу та змагальності сторін (відповідно до ч. 3 ст. 13 ПІК України), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності встановлення обставин, які входять до предмета доказування, зокрема, щодо підписання чи не підписання ОСОБА_1 спірного договору, шляхом призначення у справі відповідної експертизи.

При цьому, п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень передбачено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Враховуючи основні завдання почеркознавчої експертизи та орієнтовний перелік вирішуваних питань, визначений п. 1.2 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, колегією суддів враховується, що визначені судом питання відповідають вимогам Інструкції про призначення експертизи та не виходять за межі спеціальних знань експерта.

При цьому, правова оцінка взаємовідносинам сторін, про які зазначено позивачем у запереченні на клопотання про призначення судової експертизи та у апеляційній скарзі, у тому числі стосовно того, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою щодо боржника, буде надана судом першої інстанції при вирішенні спору по суті. Тому, вказані обставини не можуть свідчити про недоцільність призначення у справі судової експертизи.

Щодо доводів скаржника про те, що відповідач не звертався до суду з окремим позовом про визнання договору поруки недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц зауважила, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Отже, наведені аргументи скаржника є помилковими.

Разом з тим колегія суддів, зважаючи на предмет та підстави даного позову, критично сприймає доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при призначенні у справі судової експертизи, адже призначення у справі судової експертизи має на меті з`ясувати обставини, що мають значення для справи, встановлення яких потребує спеціальних знань у сфері іншій ніж право, а також дотримання принципу рівності сторін у процесі.

Так, рішеннями ЄСПЛ у справах „DomboBeheerB.V. v. theNetherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerlv. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні ЄСПЛ „Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Оскільки призначення судової експертизи у даній справі необхідне для встановлення обставин, які входять до предмета доказування, відсутні підстави стверджувати про безпідставне збільшення строку розгляду справи, що суперечитиме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тоді як призначення експертизи у даному випадку є невід`ємною частиною судової процедури.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі було обґрунтовано для з`ясування яких саме обставин, що входять до предмету доказування в межах даної справи, призначена судова почеркознавча експертиза.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/2526/22 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія"- без задоволення.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/2526/22 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 05.10.2022.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко