ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/495/22

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Палія Назарія Васильовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро"

про стягнення 244 000,00грн

Фізична особа - підприємець Палій Назарій Васильович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" про стягнення 244 000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати в повному обсязі виконаних робіт згідно договору на виконання сільськогосподарських робіт №0212-02 від 02.12.2020.

В якості правових підстав позову позивач зазначає, зокрема, ст.202, 204, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 901 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 19.07.2022 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Варто зазначити, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (копії ухвали суду від 19.07.2022), направленого на адресу відповідача, з якого вбачається, що дане відправлення отримане останнім 23.07.2022 (а.с. 23).

З огляду на вищевикладене, відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі №906/495/22.

Відповідач у строк, встановлений ст.165 Господарського процесуального кодексу України, відзив на позов не подав. Поряд з цим, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи приписи ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 між Фізичною особою-підприємцем Палієм Назарієм Васильовичем (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" (замовник, відповідач) укладено договір про виконання сільськогосподарських робіт №0212-02 (далі - Договір) (а.с. 7-10).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору виконавець зобов`язується виконати на виробничих площах замовника площею 800га сільськогосподарські роботи: лущення стерні (надалі - роботи) на умовах цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Замовник зобов`язується прийняти виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість у порядку та строки, визначені цим договором (п.1.2 Договору).

Згідно п.1.3 Договору сільськогосподарські роботи, що є предметом договору, підлягають виконанню на полях замовника, що розташовані на території Житомирської області.

Відповідно до п.2.1 Договору виконавець забезпечує виконання сільськогосподарських робіт, передбачених цим договором, у строк до 30.12.2020.

Вартість робіт за цим договором визначається, виходячи з фактичних обсягів робіт та розцінки: 330,00грн без ПДВ за 1га обробленої площі. Загальна сума договору становить 264 000,00грн без ПДВ і сплачується замовником виконавцю шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений у даному договорі (п.3.1 Договору).

Загальна вартість сільськогосподарських робіт, фактично виконаних виконавцем за цим договором, фіксується сторонами в акті прийомки-передачі виконаних робіт (п.3.2 Договору).

За змістом п.3.3 Договору замовник здійснює оплату за неоплачену вартість робіт виконавця по факту виконаних робіт після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт у строк, не пізніше 30.04.2022.

Згідно додатку №1 від 02.12.2020 до Договору сторони домовилися про наступні обсяги робіт за договором: вид робіт - лущення стерні; мінімальний обсяг робіт 800га; ціна робіт 330,00грн без ПДВ за 1га; загальна вартість робіт 264 000,00грн (а.с. 11).

Відповідно до п.4.1 Договору прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийомки-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику в день закінчення виконання робіт.

На виконання умов договору №0212-02 від 02.12.2020 позивачем були виконані роботи по лущенню стерні в кількості 800,00га на загальну суму 264 000,00грн, що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) №1 від 30.12.2020, який підписаний уповноваженими представниками та скріплений печаткою відповідача (а.с. 12).

Водночас, у порушення умов Договору відповідач виконані роботи оплатив частково на суму 20 000,00грн, а саме - 10.02.2022 в розмірі 10 000,00грн і 16.02.2022 в розмірі 10 000,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою банку (а.с. 13-14).

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 244 000,00грн (264 000,00грн - 20 000,00грн).

Відповідач повинен був повністю оплатити виконані позивачем роботи до 30.04.2022. Оскільки, відповідач виконані роботи не оплатив своєчасно та в повному обсязі, з 01.05.2022 у нього виникло прострочення виконання зобов`язання у розмірі 244 000,00грн.

З огляду на викладене, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 244 000,00грн боргу за виконанні сільськогосподарські роботи.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту оплати наданих позивачем послуг згідно договору про виконання сільськогосподарських робіт №0212-02 від 02.12.2020 вчасно та в повному обсязі.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу про стягнення 244 000,00грн боргу.

Згідно ч. 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівка-Агро" (12741, Житомирська обл., Баранівський р-н, с. Кашперівка, вул. Гагаріна, буд. 43; ідентифікаційний код 38107088) на користь Фізичної особи - підприємця Палія Назарія Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ):

- 244 000,00грн заборгованості;

- 3 660,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.10.22

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу (рек.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу (рек. з пов.)