ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022м. ДніпроСправа № 904/687/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛТЕХКОМП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки № 2474 від 24.06.2021 у загальному розмірі 1 377 210,60 грн.

Представники:

від позивача: Крат А.В., адвокат.

від відповідача: Щеглов А.А., директор.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛТЕХКОМП" про стягнення з останнього заборгованості за договором поставки № 2474 від 24.06.2021 у загальному розмірі 1 377 210,60 грн., яка складається з наступних сум: штраф згідно п. 8.12. договору у розмірі 91 206,00 грн., пеня згідно п. 8.3. договору у розмірі 1 158 316,20 грн. та штраф згідно п. 8.3. договору у розмірі 127 688,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання буде повідомлено сторін додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суд Дніпропетровської області від 15.04.2020 призначено підготовче судове засідання на 05 травня 2022 року о 11:20 год.

19.04.2022 через систему "Електронний суд" від представника позивача до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів вих. № б/н від 19.04.2022.

Ухвалою Господарського суд Дніпропетровської області від 20.04.2020 заяву представника позивача Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та підготовче судове засідання, яке призначене на 05.05.2022 о 11:00 год. проводити в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу EasyСon.

У призначене підготовче судове засідання 05.05.2022 представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суд Дніпропетровської області від 05.05.2022 продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 15.06.2022 включно та підготовче судове засідання відкладено на 07.06.2022 о 11:00 год.

02.06.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву вих. № 01/06/22-суд від 01.06.2022.

У призначене підготовче судове засідання 07.06.2022 представник позивача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2022 продовжено строк розгляду підготовчого провадження в межах розумного строку та підготовче судове засідання відкладено на 30.06.2022 о 15:00 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon".

23.06.2022 від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву вих № 10-72/11291 від 21.06.2022.

У призначеному судовому засіданні 30.06.2022 оголошено перерву до 27.07.2022 о 12:30 год в режимі відеоконференції.

У підготовчому судовому засіданні 27.07.2022 позивачем та відповідачем зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.08.2022 о 12:30 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу EasyСon

31.08.2022 судове засідання в режимі відеоконференції з представником позивача - Акціонерне товариство "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" не відбулось у зв`язку з відсутністю з`єднання з глобальною мережею інтернет. Про що складено Акт про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку відповідальним працівником за проведення відеоконференцзв`язку (даний акт міститься в матеріалах справи).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2022 відкладено судове зсідання з розгляду справи по суті на 14.09.2022 о 10:00 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу EasyСon.

У судовому засіданні 14.09.2022 відповідачем заявлено усне клопотання про зменшення штрафних санкцій та розстрочення або відстрочення судового рішення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 14.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2474 від 24.06.2021 в частині повної та своєчасної поставки товару.

У зв`язку з простроченням поставки товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф згідно п. 8.12. договору у розмірі 91 206,00 грн., пеню згідно п. 8.3. договору у розмірі 1 158 316,20 грн. та штраф згідно п. 8.3. договору у розмірі 127 688,40 грн.

Позиція відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що Відповідач товар Позивачеві не поставив взагалі, тому до правовідносин сторін не може застосовуватись відповідальність за порушення строків поставки.

Відповідальність за відмову від поставки регламентується Іншими положеннями Договору - зокрема, п. 8.10, які не зазначені підставами для стягнення за даним позовом. Відповідач не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки на підставі п. 8.3. Договору. Подібна позиція міститься у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2022 по справі № 904/8489/2, яке набрало законної сили 25.01.2022.

На думку Відповідача, він має відповідати лише за виконання п. 3.12. Договору, а саме- порушення строку підтвердження Заявки, що визначений у п. 5.1, Договору, за що передбачений штраф у розмірі 5% від суми вартості Товару по непідтеерженій заявці.

Крім того, строк дії Договору встановлений сторонами до 31.12.2021, що усуває підстави для виконання Відповідачем своїх зобов`язань по поставці товару після 31.12.2021 та нарахування будь-якої пені за невиконання зобов`язання у період після спливу дати закінчення терміну дії договору 31.12.2021. Положень щодо виконання сторонами будь-яких зобов`язань після 31.12.2021 Договір не містить.

Крім заперечення позову, Відповідач звертає увагу суду на розмір штрафних санкцій, і вважає, що вони надмірні, порівняно з порушеннями Відповідача та сумою Договору, позивач навмисно вніс зміни в проектну документацію товару, що призвело до збільшення об`єму робіт за договором.

У судовому засіданні 14.09.2022 відповідачем заявлено усне клопотання про зменшення штрафних санкцій та розстрочення або відстрочення судового рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

24.06.2021 між Акціонерним товариством "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (надалі - Покупець, Позивач та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛТЕХКОМП" (наділі - Постачальник, Відповідач) було укладено Договір поставки №2474 (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання (шафи КТП), (код за ДК 021:2015-31680000-6), надалі - Товар, в строк та порядку, що визначені Договором.

Номенклатурний перелік та кількість Товару, який поставляється зазначено в пункті 1.2. Договору.

У п.3.3. Договору сторони передбачили, що загальна сума Договору з ПДВ становить 1 824 120,00 грн.

Поставка здійснюється одноразово або партіями на підставі письмової Заявки Покупця (допускається передача Заявки факсом або електронною поштою). Постачальник протягом 5 робочих днів з моменту отримання Заявки підтверджує одержану Заявку та/або в цей же строк виставляє Покупцю рахунок-фактуру на оплату, що буде вважатися підтвердженням заявки Постачальником (п.5.1. Договору).

02.07.2021 за №03-08/13274 від 01.07.2021 року АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО була направлена електронною поштою Заявка ТОВ ЕЛТЕХКОМП на поставку шаф КТП у кількості 32 штуки на суму 1 824 120,00 грн.

В свою чергу ТОВ ЕЛТЕХКОМП до 09.07.2021 не підтвердило одержану Заявку та не виставило АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО рахунок-фактуру.

У п.8.12. Договору передбачено, що Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% вартості Товару по непідтвердженій Заявці.

Керуючись п.8.12. Договору АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО здійснило ТОВ ЕЛТЕХКОМП нарахування штрафу у сумі 91 206,00 грн. (1 824 120, 00 грн. х 5%).

Крім того, строк поставки Товару становить не більше 90 календарних днів з моменту підтвердження Постачальником Заявки Покупця (п.5.2. Договору).

Оскільки останнім днем підтвердження Заявки було 09.07.2021 року то зобов`язання з поставки заявленої кількості Товару виникло у ТОВ ЕЛТЕХКОМП з 10.07.2021 року

Таким чином, враховуючи умови п.5.1. та п. 5.2. Договору ТОВ ЕЛТЕХКОМП зобов`язано було здійснити поставку Товару на адресу АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО в кількості згідно поданої Заявки до 07.10.2021 року включно. Зобов`язання з поставки Товару по Договору у визначений строк ТОВ ЕЛТЕХКОМП не виконало.

Відповідно до видаткової накладної № 174 від 13.12.2021 року ТОВ ЕЛТЕХКОМП здійснило поставку КТП у кількості 4 шт. на адресу АТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО.

За порушення строків виконання зобов`язання з поставки Товару з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості Товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості (п.8.3. Договору).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частин 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст.665 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом укладеного між сторонами договору, відповідач зобов`язався поставити позивачу товар у строк 90 робочих днів з моменту підтвердження постачальником заявки від покупця, а покупець зобов`язався прийняти товар, що поставляється і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно п.5.2. Договору свій обов`язок щодо передачі Позивачу товару Відповідач повинен був виконати у строк до 07.10.2021 включно.

Однак Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, товар Позивачу у належний строк не передав.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов`язання, визначено ч.2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

У ч.4 ст.231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами пунктів 8.3. та 8.12. Договору за порушення строків виконання зобов`язання з поставки товару з постачальника стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 5% вартості Товару по непідтвердженій Заявці

Відповідач визнає порушення зі свого боку, заперечень проти розрахунку не наводить, лише просить зменшити розмір санкцій з огляду на запровадження в Україні військового стану, що зумовило зупинку підприємства.

Перевіривши розрахунки позивача суд вважає їх арифметично вірними та такими, що відповідають умовам договору.

Отже, оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з поставки товару у строк, який погоджений контрагентами у договорі, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені згідно п. 8.3. договору в сумі 1 158 316,20грн. та штрафу 127 688,40грн., штрафу згідно п. 8.12. договору в сумі 91 206,00грн., є законними та обґрунтованими.

Щодо клопотання про зменшення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статі 550 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

В свою чергу, право господарського суду зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, безпосередньо визначається дефініціями частини 1 статті 233 Господарського кодексу України та частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначені норми законодавства ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Вартість невиконаного Відповідачем зобов`язання з поставки товару становить 1 824 120,00 грн, сума нарахованої пені становить 1 158 316,20 грн. загальна сума штрафних санкцій застосована до відповідача дорівнює 1 377 210,60грн., що складає 75% вартості замовленого за договором товару.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків.

При цьому до матеріалів справи не надано доказів сплати будь-яких коштів позивачем на виконання цього договору або доказів понесення збитків пов`язаних саме з невиконанням цього договору

Штрафні санкції є не мають бути засобом збагачення для позивача або носити каральний характер для відповідача, тому зменшуючи розмір пені суд виходить саме із засад справедливості, добросовісності, розумності.

Порівнюючи розмір відповідальності за несвоєчасне виконання прийнятих на себе зобов`язань, вбачається значна різниця між розміром пені за несвоєчасну оплату отриманого товару та пені за порушення строків поставки.

Так розмір пені за порушення строків поставки товару становить 0,5% за кожен день прострочки (п.8.3договору), тоді як розмір пені за прострочку оплати отриманого товару становить 0,01% (п. 8.4.), що в 50 разів менше.

Застосовуючи саме засади справедливості, добросовісності, розумності з огляду на те, що пеня є не єдиною штрафною санкцією, яка застосована до відповідача саме за порушення строків поставки товару, а саме до стягнення заявлено штраф в розмірі 7% вартості непоставленого товару на підставі п. 8.3.договору, що складає 127 688,40грн. суд вважає за можливе зменшуючи розмір пені стягнути її застосувати до відповідача такий саме розмір пені, який сплатив би покупець за несвоєчасну оплату товару, в разі допущення такого порушення, а саме 0,01% за кожен день просточення.

За розрахунком суду сума пені до стягнення становить 23 166,32грн.

Що стосується стягнення штрафу в розмірі 7% від вартості непоставленого товару в сумі 127 688,40 грн. (п.8.3. договору) та штрафу згідно п. 8.12. договору в сумі 91 206,00грн., суд не вбачає підстав для зменшення цих сум.

Щодо клопотання про розстрочення/відстрочення суми боргу, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Проаналізувавши доводи відповідача викладені у відзиві щодо розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, з`ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю), а також відсутність доказів критичного (скрутного) фінансового становища станом на момент прийняття рішення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність у нього виняткового випадку, тобто, обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, як підстави для розстрочення виконання судового рішення по цій справі.

При цьому, судом враховано, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та однакові ризики. А тому, довготривале невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за договором може мати негативний вплив на діяльність підприємства позивача.

До того ж, кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

Разом з тим, відповідач не обґрунтував, яким чином він планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами на 10 місяців, з огляду на те, що як вказує сам відповідач на простій виробничих активів, відсутність замовлень та логістичну неспроможність, їх компанія опинилась в досить скрутному фінансовому становищі і оплачувати рахунки згідно умов договору наразі не може.

З підстав викладених вище, суд не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення у даній справі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 20 658,16 грн. покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛТЕХКОМП" в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 180, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛТЕХКОМП" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд. 133 Б; ) на користь Акціонерного товариства "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5; ) пеню у розмірі 23 166,32 грн., штраф (п.8.3. Договору) у розмірі 127 688,40 грн., штраф (п. 8.12. Договору) у розмірі 91 206,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 20 658,16 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 28.09.2022.

Суддя В.Г. Бєлік