ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.10.2022р. Справа № 904/214/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Контрансис», м. Павлоград

До: Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Третя особа без самостійних позовних вимог на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», м. Київ

Про: стягнення 1 088 074, 82 грн. (розгляд заяви про відстрочку виконання додаткового рішення суду)

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.22р. у справі № 904/214/21 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на користь позивача ПрАТ «Контрансис»: 953 706, 00 грн. - основної заборгованості; 47 685, 30 грн. - пені; 57 966, 36 грн. - інфляційних втрат; 28 717, 15 грн. - 3% річних та 16 321, 12 грн. витрат на сплату судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено; видано відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Додатковим рішенням від 20.09.22р. задоволено заяву позивача та стягнуто з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивача ПрАТ «Контрансис», 41 186, 40 грн. - витрат на оплату судової експертизи.

26.09.22р. до канцелярії господарського суду Дніпропетровської області від ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява від 22.09.22 р. про відстрочення виконання додаткового рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.22р. (про стягнення 41 186,40 грн.) у справі «після спливу 12 місяців після прийняття ухвали за наслідками розгляду цієї заяви». Заява обґрунтована посиланням на введення на території України воєнного стану, скорочення виробництва на підприємствах боржника , постачання відповідачем безкоштовно електроенергії низці підприємств та установ; наявністю великої заборгованості третіх осіб перед заявником; виконанням підприємством військово-транспортного обов`язку щодо задоволення забезпечення потреб ЗСУ, тощо.

Ухвалою суду від 27.09.22р. розгляд заяви було призначено на 04.10.22р.

ПрАТ «Контрансис» (позивач) у письмових поясненнях заперечував проти задоволення заяви відповідача, вказуючи на недоведеність наявності виключних обставин, які унеможливлювали виконання додаткового судового рішення по справі; тощо.

АТ«Перший Український Міжнародний Банк» ( третя особа ) письмових пояснень щодо заяви відповідача не надав, явку повноважного представника досудового засідання не забезпечив.

Згідно до приписів ст.331 ГПК України: за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) (ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції (Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97): кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст.1).

Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав, що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь. Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93). Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року). Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини та приписи чинного законодавства України, значну ступень вини відповідача (заявника) у виникненні спору; негативний вплив внаслідок повномасштабної агресії росії на підприємницьку діяльність позивача; незначний розмір стягнутої суми відповідно до додаткового рішення; не наведення заявником належних та достатніх доказів щодо обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; тривалий час розгляду справи внаслідок неявки представників відповідача до судових засідань, не своєчасне надання ним витребуваних судом доказів, що викликало необхідність проведення по справі судової експертизи; суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви відповідача.

На підставі вищезазначеного , керуючись вимогами «Конвенції про захист прав людини та основних свобод»; ст.ст. 232,234 ,235 ,331 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання додаткового судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.