УХВАЛА

м. Київ

29.09.2022Справа № 910/130/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., за участю секретаря судового засідання Анастасової К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Національний Банк України, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", про стягнення 201 089 038,47 грн. без розгляду у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Національний Банк України, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", про стягнення 201 089 038,47 грн.

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_6 ;

від відповідача 1, 2, 3 та 5 - не прибув;

від відповідача 4 - ОСОБА_1 ;

від третіх осіб - не прибули.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про солідарне стягнення з відповідачів майнової шкоди у розмірі 201 089 038,47 грн та передана судді Є.В. Павленко. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що відповідачами як членами правління Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (далі - Банк) прийняті рішення на підставі яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій з надання кредитних коштів (що не повернуті банку) у великих розмірах під явно неліквідне забезпечення у вигляді цінних паперів та придбання цінних паперів у портфель Банку, які прямо протирічили інтересам останнього та його кредиторам, що призвело до завдання збитків Банку загалом у розмірі 201089038,47 грн.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що внаслідок прийнятих за участі відповідачів рішень зазначені збиткові операції були здійснені шляхом укладення ряду договорів, а саме: договору купівлі-продажу цінних паперів від 12.03.2014 № ДД-08/14;БВ34/1203/006, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Європейські технології"; договору міни цінних паперів від 30.05.2014 № ДД12/14;БВ24/3005/003, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Альпарі фактор фінанс"; договору купівлі-продажу цінних паперів від 13.12.2012 № ДД-51/12, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Профінанс"; договору міни цінних паперів від 30.05.2014 № ДД-13/14;БВ-300214/01-1, укладеного між Банком та публічним акціонерним товариством "Профінанс"; договору міни цінних паперів від 24.02.2012 № ДД-20/12, укладеного між Банком та відкритим акціонерним товариством "Науково-виробниче об`єднання "Конструкційні матеріали"; договору купівлі-продажу цінних паперів від 30.08. 2012 № ДД-46/12, укладеного між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю "І.В. Трейд".

Ухвалою суду від 11.01.2021 у складі судді Павленка Є.В. позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення 201 089 038,47 грн. з доданими до неї документами повернуто позивачеві без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/130/21 - скасовано. Матеріали справи № 910/130/21 повернуто до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. від 06.05.2021 призначено проведення повторного автоматичного розподілу матеріалів судової справи у зв`язку з відпусткою судді Павленка Є.В. відповідно до п. 4.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 №17.

Згідно з Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 вказана справа передана судді Демидову В.О.

Для встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації було направлено запити з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб до органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних.

01.06.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації надійшла інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк, встановлений ухвалою суду від 07.06.2021, подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 29.06.2021 з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 09.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення 201 089 038,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 заяву представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду - задоволено.

Позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Національний Банк України, 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», про стягнення 201 089 038,47 грн - залишено без розгляду.

14.09.2022 через загальний відділ діловодства суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з вищевказаної заяви, представник зазначив, що у запереченнях від 25.08.2021, відповідач заявив про понесення останнім витрат на правничу допомогу у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, а відтак останній просить стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витрати на правничу допомогу у розмірі 90 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 розгляд заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 910/130/21 призначено на 29.09.2022.

28.09.2022 від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Заперечуючи стосовно заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу представник позивача зазначає, що відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вказує відповідач-4, що підтверджується матеріалами справи, до першої заяви по суті спору (відзив від 26.07.2021 року) жодних попередніх розрахунків суми судових витрат не наводилось, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні такої заяви.

Та зазначив, що аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18, згідно якої у разі, якщо разом з першою заявою по суті спору до суду першої інстанції стороною не подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, то її вимоги щодо такого відшкодування є необґрунтованими

Окрім того звертає увагу суду, що відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Дана позиція підтверджена й у постанові Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №911/1237/21, де вказано «… Аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: ст. 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та ст. 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.

Так, подання позивачем позовної заяви (звернення позивача до суду за захистом порушеного права) не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Разом із цим, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Крім того, за змістом частини третьої статті 86 ГПК для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії були вчинені Позивачем в ході розгляду даної справи та в чому вони полягали (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 по справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 по справі № 922/592/17, від 24.03.2021 по справі № 922/2157/20, від 09.04.2021 по справі № 924/804/20, від 14.01.2021 у справі №521/3011/18).

В той же час, заява про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідача-4 не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, при цьому, під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

В судове засідання 29.09.2022 представник позивача та відповідач ОСОБА_1 у судове засідання прибули, дали свої пояснення представники від відповідача 1, 2, 3 та 5, а також представники третіх осіб у судове засідання не прибули, повідомлялись належним чином.

Враховуючи те, що явка в судове засідання учасників справи обов`язковою не визначалась, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності не прибувших представників сторін.

В судовому засіданні 29.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, дійшов до наступного обґрунтованого висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи 26.07.2021 від відповідача Шейбута Д.В. надійшов відзив на позовну заяву (перша заява по суті), яка не містила в собі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру понесених судових витрат відповідач 4 надав суду:

Детальний опис наданих послуг, Копія договору про надання правової допомоги від 26.02.2021, Копію Додаткової угоди (Додатку № 1) до Договору про надання правової допомоги від 26.02.2021, Копія ордеру на представництво інтересів ОСОБА_1 , адвокатом Кучерук Ніною Станіславівною, Копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Копія Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 07.09.2021 № 1, Копію рахунку від 07.09.2022, Копію реєстру згрупованих відправлень від 16.11.2021 (на підтвердження поштових витрат за відправку письмових пояснень від 16.11.2021 у розмірі 281 грн.)., Копію товарного чеку від 16.11.2021 з копією фіскального чеку (на підтвердження витрат, пов`язаних з друком поданих до суду документів).

Як вбачається з детального опису наданих послуг Шейбуту Денису Вікторовичу, останньому було надано наступну правову допомогу:

- Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 відзиву на позов (включаючи вивчення матеріалів позовної заяви більше ніж на 35 арк. та доданих до неї більше 100 додатків, аналіз та пошук судової практики). кількість - 15 год. вартість за годину - 2 500 грн, загальна вартість - 37 500 грн;

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 заяви про застосування строку позовної давності. кількість 1 год. вартість за годину - 2 500 грн, загальна вартість 2 500 грн;

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 клопотання про витребування доказів (від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб). кількість 1 год. 30 хв. вартість за годину 2 500 грн загальна вартість 3 750 грн

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 клопотання про розгляд справи у закритому режимі кількість - 30 хв вартість за годину - 2 500 грн загальна вартість 1 250 грн;

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 заперечень (на відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відзив) (включаючи вивчення матеріалів відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відзив, аналіз та пошук судової практики). кількість - 8 год. вартість за годину 2 500 грн загальна вартість 20 000 грн;

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 письмових пояснень на пояснення представника Національного банку України від 20.09.2021 року№ 18-0012/87475. кількість - 8 год. вартість за годину 2 500 грн загальна вартість 20 000 грн;

Підготовка в межах судової справи № 910/130/21 письмових пояснень від 01.09.2022 (включаючи попередню підготовку листа судовому експерту, доктору економічних наук, професору Корінько М. Д. щодо можливості призначення судової експертизи). кількість 2 год. вартість за годину 2 500 грн, загальна вартість 5 000 грн.

Як вбачається з усіх вище долучених процесуальних документів, останні були підписані безпосередньо з боку Шейбута Дениса Вікторовича, у судові засідання адвокат Кучерук Ніна Станіславівна не з`являлась, що підтверджується протоколами судового засідання.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

26.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «ЮРІМЕКС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги від 26 лютого 2021 року.

26.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «ЮРІМЕКС» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 26 лютого 2021 року

Відповідно до Додаткової угоди сторони визначили, що згідно з Договором та цією Додатковою угодою Юрімекс з метою забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків Клієнта зобов`язується надати Клієнту наступну правову допомогу в межах судової справи № 910/130/21 (далі - «судова справа») за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення 201 089 038,47 грн. у Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді та Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (далі за текстом - «Правова допомога»):

1.1. підготовка (складання) для подачі до Господарського суду міста Києва в межах судової справи відзиву, заперечень, письмових пояснень, заяв, клопотань тощо (включаючи, в тому числі, вивчення процесуальних документів з доданими до них додатками інших учасників справи);

1.2. підготовка (складання) для подачі до Північного апеляційного господарського суду в межах судової справи апеляційних та інших скарг, відзивів на них, заперечень, пояснень, заяв, клопотань тощо (включаючи, в тому числі, вивчення процесуальних документів з доданими до них додатками інших учасників справи);

1.3. підготовка (складання) для подачі до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в межах судової справи касаційних та інших скарг, відзивів на них, заперечень, пояснень, заяв, клопотань тощо (включаючи, в тому числі, вивчення процесуальних документів з доданими до них додатками інших учасників справи);

1.4. представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях в межах судової справи у Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (включаючи, але не обмежуючись, підготовку до судових засідань, участь у судових засіданнях, надання усних пояснень тощо);

1.5. складання та подання процесуальних документів (клопотань, заяв, заперечень проти клопотань/заяв, скарг тощо) в межах судової справи, які не передбачені пунктами 1.1.-1.3. цієї Додаткової угоди та вчинення інших процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної реалізації прав і обов`язків Клієнта та представництва інтересів Клієнта в межах розгляду судової справи у Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (в тому числі, але не виключно, ознайомлення з матеріалами справи, аналіз документів, наявних в матеріалах вказаних справ, збирання доказів, підготовку (складання) листів тощо).

Як було вказано вище усі долучені процесуальні документи були підписані безпосередньо з боку ОСОБА_1 , у судові засідання адвокат Кучерук Ніна Станіславівна не з`являлась, що підтверджується протоколами судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, необхідною умовою для застосування норм ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №820/4347/17.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №619/1146/17 зазначено, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Як вбачається із заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, остання не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

При цьому, зважаючи на відомості вказані в заяві, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву, заяви про застосування строку позовної давності, клопотання про витребування доказів, клопотання про розгляд справи у закритому режимі, підготовка письмових пояснень.

За наведених обставин, у суду відсутні будь-які підстави вважати, що витрати на правову допомогу адвоката були понесені відповідачем - 4 внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Крім того, відповідач у даній справі не зазначив (зокрема, у заяві) та не довів, а судом не встановлено факту вчинення позивачем дій, які можна визнати необґрунтованими в розумінні ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у заяві ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу.

2. Постановити у справі додаткову ухвалу.

Додаткова ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Дата підписання повного тексту 03.10.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ