ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
26.09.2022 Справа № 905/748/22
Заявник Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 256000 грн.
Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , які зберігаються на його поточних банківських рахунках (в національній та іноземній валютах), що відкриті, зокрема, АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Універсал Банк" та інших банках.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди обладнання (верстатів) в усній формі, відповідно до якого, позивач надає в користування своє обладнання, а відповідач зобов`язується оплачувати за використання обладнання у розмірі 8000 грн щомісяця. Протягом 17 місяців за період з 05.01.2021 по 03.06.2022 відповідач не сплачував за оренду використання обладнання - верстат токарно-гвинторізний, модель Turner 660Х300 та обладнання універсально-фразерний верстат TMM 700 за період з 02.03.2021 по 03.06.2022, тобто за 15 місяців, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі 256000 грн.
На думку заявника, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
Розглянувши заяву Фізичної особи-підриємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, дослідивши додані до позову та до заяви про забезпечення позову документи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Заявником не доведено та не підтверджено належними доказами наявність фактичних обставин, які б зумовлювали необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову.
Припущення заявника щодо можливого невиконання відповідачем рішення суду, без підтвердженого відповідними доказами вчинення дій як до пред`явлення позову так і під час розгляду справи в суді, або доказів наміру здійснення відповідачем у майбутньому дій, які спрямовані на створення реальних перешкод щодо виконання рішення суду та свідчать про обґрунтовану вірогідність настання можливих наслідків за результатами яких виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, буде істотно ускладнено чи унеможливлено, не може бути розцінений судом як достатня підстава для вжиття заходів забезпечення позову.
Наявність у відповідача перед позивачем можливої заборгованості (за стягненням якої позивач звернувся до суду) за відсутності доказів на підтвердження наявності обставин які зазначені вище, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Таким чином, заявником не доведено наявність обставин, які б зумовлювали необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову та свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання прийнятого на користь позивача рішення суду, у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234-235 ГПК України
У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя О.В. Говорун