ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1654/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Скиба" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року у справі № 904/1654/22

за позовом Фермерського господарства "Скиба" (52370, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Гуляйполе, вул. Лугова, 3, ідентифікаційний код 30851860)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімпром" (09000, Київська область, Сквирський район, с. Сквира, вул. Самгородоцька, буд. 7, ідентифікаційний код 31414251)

про стягнення 1 095 000,00 грн. передоплати за непоставлений товар за договором поставки №01ДНКГ/22 від 27.10.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року у справі № 904/1654/22 матеріали позовної заяви №904/1654/22 за позовом Фермерського господарства "Скиба" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімпром" про стягнення 1 095 000,00 грн. передоплати за непоставлений товар за договором поставки №01ДНКГ/22 від 27.10.2021 року передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Київської області (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16).

Ухвала обгрунтована тим, що спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати боргу в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, що не є предметом позову в даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що спір, що є предметом розгляду даної справи, виник з договору, укладеного між сторонами, місцем виконання якого є Дніпропетровська область, а тому, за вибором позивача, дана справа підсудна господарському суду Дніпропетровської області.

Скаржник посилається на приписи ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України та правову позицію Верховного Суду щодо спірного питання.

Апелянт просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року у справі № 904/1654/22 скасувати; направити справу № 904/1654/22 до господарського суду Дніпропетровської області для відкриття провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти доводів скаржника, погоджується з висновками оскаржуваної ухвали. Просить відмовити позивачу в задоволені апеляційної скарги, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року у справі № 904/1654/22 залишити без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2022 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з позовної заяви, доданих до неї доказів, між сторонами укладено договір поставки №01ДНКГ/22 від 27.10.2021 року. Згідно доповнення №1/п до договору поставки №01ДНКГ/22 від 27.10.2021 року зазначено, що місце поставки (передачі) товару є склад ФГ "Скиба", який знаходиться у Дніпропетровській області, Криничанський район, с. Гуляйполе.

Відповідно до ч.5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Таким чином, положення вказаної правової норми дають позивачу право вибору підсудності заявленого спору.

Позивач, користуючись зазначеним правом, звернувся з позовом до суду за місцем виконання договору.

Предметом позову є стягнення передоплати за непоставлений відповідачем товар.

Отже, вимоги позивача стосуються саме невиконання відповідачем договору поставки, за умовами якого позивач має право вибору підсудності заявленого спору.

Обгрунтовуванням передачі справи до іншого суду суд вказав, що спірні правовідносини не мають особливостей щодо сплати боргу в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору визначають лише місце виконання такого договору в частині поставки товару, що не є предметом позову в даній справі.

З таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитися.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.02.2021 року у справі № 912/354/20 серед іншого було розглянуто питання щодо правильності визначення підсудності у спорі про розірвання контракту та стягнення попередньої оплати та штрафу.

Верховним судом зокрема зазначено:

"Водночас згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред"являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п. 3.6 контракту № 8-77/2018 від 27.12.2018 постачальник зобов`язаний поставити товар покупцеві на умовах БАР - 25006, України м. Кропивницький вул. Покровська 50, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів "Інкотермс-2010".

Постачальник проводить шефмонтаж відвантаженого обладнання на території покупця (п. 3.13 контракту).

Наведенні умови контракту свідчать, що обладнання мало бути поставлено у м. Кропивницький та змонтовано на території ПП "Л-Транс", місцезнаходження якого у м. Кропивницький. Відповідно, умови контракту № Б-77/2018 від 27.12.2018 передбачають місце виконання контракту у м. Кропивницький.

За таких обставин розгляд справи Господарським судом Кіровоградської області був вчинений без порушень правил територіальної юрисдикції."

У даній справі предметом спору у справі є також стягнення попередньої оплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду даної справи суд першої інстанції мав враховувати правову позицію Верховного Суду щодо даного питання.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.03.2011 року у справі "Брезовець проти Хорватії" (заява № 13488/07) вказав, що: "Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці".

Суд, не врахувавши правову позицію Верховного Суду щодо даного питання, дійшов до помилкового висновку у щодо наявності правових підстав для передачі заявленого спору на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Київської області.

Відтак, оскаржувана ухвала була прийнята з порушенням вимог ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та пілягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 280 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 року у справі № 904/1654/22 скасувати.

Справу № 904/1654/22 направити до господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А.Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков