РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2022Справа № 910/5670/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" (02140, місто Київ, вулиця Вишняківська, будинок 3; ідентифікаційний код 39459829)

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, місто Енергодар, вулиця Промислова, будинок 133; ідентифікаційний код 19355964)

про стягнення 475 463, 48 грн,

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в розмірі 475 463, 48 грн, з яких: 450 446, 71 грн - основного боргу, 22 085, 78 грн - інфляційних втрат та 2 930, 99 грн - 3% річних, яка виникла у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки товару № 53-121-13-22-11073 від 17.01.2022 щодо своєчасної оплати отриманого товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що додатковою угодою № 3 сторони дійшли згоди, щодо пункту 3.1, відтак, вартість товару за договором № 53-121-13-22-11073 складає разом з ПДВ 450 446, 71 грн. Інші умови договору, відповідно до п. 3 додаткової угоди № 3, залишилися незмінними.

Позивачем було здійснено поставку товару, відповідно до умов договору та додаткової угоди № 3, що підтверджується видатковою накладною № 71 від 01.02.2022.

Втім, відповідачем в порушення умов договору, а саме, його п. 3.2. оплату за поставлений товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки здійснено не було.

Крім того, у зв`язку із порушення умов договору в частині викання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем виходячи із суми основного боргу було здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

У відповіді на відзив позивач відзначає, що направлення квитанції про реєстрацію податкової накладної здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення.

Відтак, позивач вказує, що ним належним чином складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, що відповідно до договору є підставою для сплати покупцем суми ПДВ, включеної до вартості товару.

Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому, повинен був здійснити оплату суми ПДВ за умовами договору, а саме, після реєстрації податкової накладної. Податкова накладна була зареєстрована 03.06.2022, отже, момент оплати настав після її реєстрації, а саме, 04.06.2022.

Що стосується здійснених розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, то позивач звертає увагу, що ним здійснюваввя розрахунок 3% річних та інфляційних втрат без врахування суми товару у розмірі ПДВ, що чітко встановлено у позові, так як розрахунок здійснювався із суми 375 372, 26 грн., а сума договору разом з ПДВ складає 450 446, 71 грн.

Щодо дати розрахунку 3% річних у частині боргу без врахування ПДВ, позивач погоджується, що розрахунок мав бути здійснений починаючи з 04.04.2022 року, у зв`язку з чим, здійснив розрахунок 3% річних з 04.04.2022 по 04.07.2022 що становить 2 838, 43 грн.

2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому відповідачем відзиві останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що позивач в позові вимагаючи стягнути суму в частині вартості товару у розмірі ПДВ (75 074, 45 грн) жодним чином не доводить обставини порушення відповідачем умов договору в цій частині.

Податкова накладна №1 від 01.02.2022, складена ТОВ "Інкос Лайн" в межах укладеного договору, на електронну адресу ВП ЗАЕС: не надходила, отже позивачем не виконані умови пункту 4.4. договору. Крім того, строк виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в договорі не встановлений.

Також, відповідач вказує, що позивачем був здійснений невірно розрахунок 3% річних, оскільки, на переконання відповідача, останнім 60 (шістдесятим) днем оплати за поставлений товар є 01.04.2022, а перший день прострочення - 02.04.2022 припадає на суботу, що є вихідним днем.

З урахуванням ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, розрахунок 3% річних повинен здійснюватися починаючи з 04.04.2022 (а не з 01.04.2022, як зазначає позивач у своєму розрахунку).

У зв`язку з чим, на переконання відповідача, вимога позивача про стягнення 2 930, 99 грн - 3% річних та 22 085,78 грн - інфляційних втрат є безпідставною, та не підлягає задоволенню.

У поданих запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що не змінює своїх правових позицій, викладених у відзиві на позовну заяву № 28-23/10865 від 29.07.2022 щодо відсутності у ТОВ "Інкос Лайн" порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, в зв`язку з чим, вимога останнього про стягнення з ВП ЗАЕС 450 446,71 грн заборгованості є безпідставною.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

29.07.2022 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

05.08.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

05.08.2022 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" (постачальник) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець) був укладений договір поставки товару № 53-121-13-22-11073 за умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити товар згідно таблиці наведеній в п. 1.1. договору.

В п. 1.2. договору передбачено, що строк поставки товару: лютий-квітень 2022.

Покупець має право зменшити обсяг закупівлі в залежності від фактичного обсягу видатків (п. 1.3. договору).

Згідно п. 3.1. договору вартість товару за договором без врахування ПДВ - 550 000, 00 грн, крім того, ПДВ - 110 000, 00 грн. Разом з урахуванням ПДВ - 660 000, 00 грн.

Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1., шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2. договору).

В п. 3.3. договору сторони погодили, що оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

В подальшому, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 08.02.2022, додаткову угоду № 2 від 18.02.2022 та додаткову угоду № 3 від 05.05.2022.

Додатковою угодою № 3 сторони остаточно дійшли згоди щодо пункту 1.1. договору і зменшили обсяг товару, а також дійшли згоди щодо пункту 3.1, отже, вартість товару за договором складає без врахування ПДВ - 375 372, 26 грн. Крім того ПДВ - 75 074,45 грн. Разом з ПДВ 450 446, 71 грн.

Інші умови договору, відповідно до п. 3 додаткової угоди № 3, залишилися незмінними.

Позивачем було здійснено поставку товару відповідно до умов договору та додаткової угоди № 3 на загальну суму 375 372, 26 грн без врахування ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 71 від 01.02.2022.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата за поставлений товар повинна була бути здійснена протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, отже, починаючи з 01.02.2022 і до 04.04.2022 (з урахуванням пояснень наданих позивачем у відповіді на відзив), покупець мав здійснити оплату в частині поставленого товару, тобто, в сумі 375 372, 26 грн. Втім, оплату здійснено не було.

03.06.2022 відповідно до Закону України від 12.05.2022 № 2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" в Єдиному реєстрі податкових накладних була зареєстрована податкова накладна, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 28315.

Отже, відповідно до п. 3.3. покупець мав оплатити суму ПДВ, а саме, 75 074, 45 грн до 04.06.2022, водночас, й досі не здійснив таку оплату.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 53-121-13-22-11073 від 17.01.2022, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які у свою чергу кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як було встановлено судом вище, постачальником здійснено поставку товару на загальну суму 375 372, 26 грн, що підтверджується видатковою накладною № 71 від 01.02.2022.

Суд відзначає, що видаткова накладна підписана сторонами та скріплена відтисками печаток товариств без будь яких зауважень до кількості, якості та ціни товару, що тим самим підтверджує факт поставки позивачем товару та відповідно його прийняття відповідачем.

Також, судом було встановлено, що позивачем 03.06.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних була зареєстрована податкова накладна, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 28315.

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно того, строк виконання ним зобов`язання щодо оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в договорі не встановлений, а отже, строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ 75 074,45 грн. не настав, з огляду та не, що строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ погоджено сторонами в п. 3.3. договору шляхом вказівки на подію - після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної, що відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ № 1246 від 29.12.2010 квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Отже, направлення квитанції про реєстрацію податкової накладної здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення.

Таким чином, позивачем було належним чином складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, що відповідно до договору є підставою для сплати покупцем суми ПДВ, включеної до вартості товару.

У договорі (ні в п. 3.3., ні в п. 4.5, ані в п. 7.7.) не вказало про обов`язок постачальника щодо направлення зареєстрованої податкової накладної на електронну адресу покупця, а зазначено про наявність обов`язку постачальника зі складення та її реєстрації у ЄРПН; в п. 4.4. вказано електронну адресу замовника як контактну. Тоді як вище встановлено про факт обізнаності покупця про реєстрацію податкової накладної та наявність у покупця права на направлення електронного запиту до Єдиного реєстру податкових накладних для отримання зареєстрованої податкової накладної.

Як було встановлено судом вище, відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому, повинен був здійснити, оплату товару із врахуванням ПДВ, а саме товару на суму 375 372, 26 грн у відповідно до п. 3.2. договору протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати його поставки, тобто до 04.04.2022, а суму ПДВ 75 074, 45 грн, після реєстрації податкової накладної (дата реєстрації 03.06.2022), тобто, до 04.06.2022.

Водночас, суд вказує, що як станом на час звернення до суду з даним позовом, так й станом на час розгляду даної справи, доказів сплати відповідачем заборгованості з урахуванням ПДВ, що загалом становить 450 446, 71 грн в матеріалах справи не міститься.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача щодо порушення строків здійснення оплати поставленого товару та відповідно не надав суду доказів здійснення такої оплати, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору поставки товару № 53-121-13-22-11073 від 17.01.2022 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних у період з 04.04.2022 по 04.07.2022 та інфляційних втрат (з урахуванням роз`яснень Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, виходячи із суми основного боргу без врахування ПДВ, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22 085, 78 грн - інфляційних втрат та 2 838, 43 грн - 3% річних.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині здійснення своєчасної оплати за отриманий товар, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених вимог, та відповідно перевіривши наведені в позовній заяві розрахунки 3% річних та інфляційних втрат (з огляду на відсутність заяви про зменшення позовних вимог), суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" підлягає частковому задоволенню та відповідно стягненню з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" належить заборгованість в сумі 450 446, 71 грн, інфляційні втрати в сумі 22 085, 78 грн та 3% річних в сумі 2 838, 43 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, місто Енергодар, вулиця Промислова, будинок 133; ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" (02140, місто Київ, вулиця Вишняківська, будинок 3; ідентифікаційний код 39459829) заборгованість в сумі 450 446 (чотириста п`ятдесят тисяч чотириста сорок шість) грн 71 коп., інфляційні втрати в сумі 22 085 (двадцять дві тисячі вісімдесят п`ять) грн 78 коп., 3% річних в сумі 2 838 (дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн 43 коп. та судовий збір в сумі 7 130 (сім тисяч сто тридцять) грн 56 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 26.09.2022 (після виходу з відпустки)

Суддя Дмитро БАРАНОВ