ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2022 р. Cправа № 902/532/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Переродової С.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррос-Транс", 02160, місто Київ, вулиця Березнева, будинок 10, кімната 310, ідентифікаційний код юридичної особи 30056859

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс", 22400, Вінницька обл., Хмільницький р-н, місто Калинівка, вул. Нестерчука В., будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 32495389

про стягнення 221 016,18 гривень

за участю представників:

від позивача - адвокат Березуцька В.В., згідно ордеру;

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 27.06.2022 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррос-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" про стягнення 221 016,18 гривень заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 в частині оплати наданих послуг.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 29.06.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №902/532/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 21.07.2022 року.

18.07.2022 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі № 0137/01-01/22 від 13.07.2022 (вх. № 01-34/5797/22 від 18.07.2022). У вказаних поясненнях позивач зазначає, що після подання позову відповідачем було сплачено 27 542,48 гривень заборгованості. На підтвердження наведеного до пояснень позивачем долучено банківську виписку за період з 21.01.2019 по 13.07.2022. З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача 193 473,70 гривень основного боргу.

19.07.2022 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі № 0141/01-01/22 від 14.07.2022 (вх. № 01-34/5850/22 від 19.07.2022). У вказаних поясненнях позивач зазначає, що 13.07.2022 відповідачем було сплачено 27 542,48 гривень заборгованості. На підтвердження наведеного до пояснень позивачем долучено банківську виписку за період з 21.01.2019 по 14.07.2022. З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача 165 931,22 гривень основного боргу.

На визначену судом дату у судове засідання з`явились представники обох сторін.

Представник відповідача подав клопотання № б/н від 21.07.2022 про відкладення розгляду справи та про продовження строку подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Представник позивача щодо відкладення підготовчого засідання та продовження строку подання відзиву заперечила.

У судовому засіданні 21.07.2022 судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання та про продовження строку подання відзиву, відкладення підготовчого засідання у справі № 902/532/22 на 04.08.2022 о 14:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

04.08.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 29.07.2022 (вх. № 01-34/6403/22 від 04.08.2022) з додатками.

04.08.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № 0150/01-01/22 від 02.08.2022 (вх. № 01-34/6417/22 від 04.08.2022) з додатками.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

У судовому засіданні 04.08.2022 суд оголосив документи по справі, які надійшли від сторін.

Представник відповідача клопотав про відкладення підготовчого засідання для надання можливості мирного врегулювання спору та для надання заперечень на відповідь на відзив.

Представник позивача щодо відкладення підготовчого засідання для надання можливості мирного врегулювання спору заперечив.

У судовому засіданні 04.08.2022 судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/532/22 до 18.08.2022 о 15:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

05.08.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № 0150/01-01/22 від 02.08.2022 (вх. № 01-34/6417/22 від 04.08.2022) з додатками у паперовому вигляді.

17.08.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі № 0164/01-01/22 від 15.08.2022 (вх. № 01-34/6802/22 від 17.08.2022). У вказаних поясненнях позивач зазначає, що 10.08.2022 відповідачем було сплачено 27 790,65 гривень заборгованості, тому сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 15.08.2022 становить 138 140,75 грн. На підтвердження наведеного до пояснень позивачем долучено банківську виписку за період з 21.01.2019 по 15.08.2022. Ідентичні додаткові пояснення по справі за вихідним № 0164/01-01/22 від 15.08.2022 надійшли до суду 18.08.2022 у паперовому вигляді (вх. №01-34/6828/22 від 15.08.2022).

Ухвалою суду від 18.08.2022 закрито підготовче провадження у справі № 902/532/22, призначено справу № 902/532/22 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.09.2022 об 11:00 год.

14.09.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі № 0182/01-01/22 від 12.09.2022 (вх. № 01-34/7728/22 від 14.09.2022). У вказаних поясненнях позивач зазначає, що 07.09.2022 відповідачем було сплачено 27 858,15 гривень заборгованості, тому сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 12.09.2022 становить 110 282,42 грн. На підтвердження наведеного до пояснень позивачем долучено банківську виписку за період з 21.01.2019 по 12.09.2022. Ідентичні додаткові пояснення по справі за вихідним № 0182/01-01/22 від 12.09.2022 надійшли до суду 15.09.2022 у паперовому вигляді (вх. № 01-34/7734/22 від 15.09.2022).

На визначену судом дату у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у сумі 110 282,42 гривень заборгованості та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений ухвалою суду від 18.08.2022, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 15.09.2022 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укррос-Транс" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" про стягнення 221 016,18 гривень заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 року в частині оплати наданих послуг.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 січня 2019 року між ТОВ «Укррос-транс» та ТОВ «Укрхімресурс» було укладено договір про надання транспортних послуг № 1903, відповідно до якого позивач надавав відповідачу послуги з доставки вантажу автомобільним транспортом на підставі його заявок та на умовах, визначених договором.

Під час дії договору позивач виконував свої зобов`язання щодо надання послуг перевезення вантажу, а відповідач здійснював їх оплату за кожною виконаною позивачем заявкою на перевезення, що підтверджується первинними документами, доданими до позову.

Водночас, починаючи з лютого 2022 року, відповідач не здійснив оплату за надані послуги перевезення вантажів автомобільним транспортом за 8 виконаних автомобільних рейсів та заборгованість за надані послуги становить 221 016,18 гривень.

Позивач зазначає також, що неодноразово надсилав відповідачу вимоги про сплату заборгованості, листи з проханням підписати та повернути підписані оригінали документів (заявок, актів виконаних робіт, актів звірки), але відповідач відповіді на вимоги не надав, документи не підписав, заборгованість не сплатив.

Відповідач у відзиві на позов підтверджує укладення між сторонами договору про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 року та зазначає, що оплата за договором здійснюється тільки після надання оригіналів документів, зазначених у пункті 3.4. договору, разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що позивач надавав чи направляв відповідачу оригінали документів, передбачені п. 3.4. договору у строки, які цим пунктом встановлені. Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи були направлені на адресу відповідача лише 20.06.2022 року.

Відповідач також посилається на те, що у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин, засвідчених листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, а саме військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, ТОВ "Укрхімресурс" був змушений зупинити виробничу діяльність, однак не зважаючи на дію форс-мажору відповідачем було здійснено ряд платежів в рахунок погашення виниклої за договором про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 року заборгованості та станом на дату написання відзиву відповідачем здійснено погашення заборгованості у розмірі 55 084,96 гривень, що підтверджується доданими платіжними дорученнями, у зв`язку з чим у задоволені позову в цій частині має бути відмовлено.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що здійснює погашення заборгованості та планує здійснювати таке погашення в майбутньому та просить розглянути спір з урахуванням даного відзиву.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що за змістом відзиву відповідач визнав, що послуги з перевезення за договором про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 були надані позивачем у повному обсязі. Також відповідач визнав, що всі необхідні документи, які є необхідною умовою оплати відповідно до п. 3.4. договору позивачем були направлені.

Щодо здійсненої відповідачем часткової оплати 22.06.2022 р. на суму 27 542,48 та 13.07.2022 р. на суму 27 542,48, позивач надав суду додаткові письмові пояснення від 13.07.2022 р. № 0137/01-01/22 та від 14.07.2022 № 0141/01-01/22, до яких додані банківські виписки на підтвердження здійсненої відповідачем часткової оплати боргу та акти звіряння.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21 січня 2019 р. між ТОВ «Укррос-Транс» (далі - позивач, виконавець) та ТОВ «Укрхімресурс» (далі - відповідач, замовник) було укладено договір про надання транспортних послуг № 1903, відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з доставки вантажу автомобільним транспортом відповідно до заявки та на умовах, визначених договором, а замовник прийняти та оплатити належним чином виконані виконавцем послуги.

Згідно пункту 1.2 договору замовник направляє заявку виконавцю по факсимільному зв`язку або електронною поштою не пізніше, ніж за 2 (дві) доби до бажаної дати здійснення перевезення. У заявці вказується: вид, найменування, кількість вантажу, вагу, найменування відправника і адреса пункту завантаження, дата і час завантаження, найменування вантажоодержувача, та адресу пункту розвантаження, дата і час розвантаження, інші вимоги до умов перевезення, обов`язкові для виконавця.

Протягом 24 - годин з моменту отримання заявки, виконавець повинен направити замовнику шляхом електронного зв`язку підтвердження або відмову від прийняття заявки. Відсутність вищевказаних повідомлень виконавця у встановлений термін трактується, як згода виконавця в прийнятті заявки (пункт 1.3 договору).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний визначити кількість транспорту, необхідного для перевезення вантажу, згідно заявки замовника, пред`явити під завантаження справний транспорт, придатний для перевезення вантажу з чистою внутрішньою ємністю без забруднювачів, хімічних речовин або будь-яких інших залишків попередніх вантажів (тільки автоцистерни з верхнім завантажеішям), прийняти від вантажовідправника вантаж, доставити його в пункт призначення і здати вантажоодержувачу. Вантажовідправниками і вантажоодержувачами є особи, визначені замовником.

Відповідно до пункту 2.2. договору замовник взяв на себе зобов`язання до прибуття транспорту під навантаження підготувати вантаж до перевезення, забезпечити своєчасне та належне оформлення у встановленому порядку належних документів (товаротранспортних накладних, сертифікат якості тощо), відмічати в товаротранспортних документах час фактичного прибуття і відправлення транспорту, забезпечити завантаження вантажу відправником, та оформлення супровідних документів в кінцевому пункті призначення.

Згідно підпункту 2.2.4 договору належне виконання виконавцем умов цього договору оформляється актом.

Відповідно до пункту 3.1. договору оплата наданих виконавцем послуг за цим договором здійснюється замовником в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах, та тільки після надання оригіналів документів зазначених в п.3.4 договору. Термін оплати може бути змінений та відображається у заявках, що є невід`ємними частинами договору.

Факт надання послуги підтверджується актом виконаних робіт, які підписуються обома сторонами. Акт виконаних робіт складається та направляється виконавцем не пізніше наступного дня з моменту розвантаження вантажу за адресою пункту, що передбачена сторонами (підпункт 3.1.1. договору).

Згідно пункту 3.3. договору ціна за надані виконавцем послуги та інші необхідні умови договору відображаються в заявці на партію товару, та/або в додатковій угоді до даного договору, та/або в акті виконаних робіт.

Положеннями пункту 3.4. сторони передбачили, що на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати фактичного виконання робіт по кожній партії товару, але не пізніше 9 (дев`ятого) числа місяця наступного з дати фактичного виконання робіт, виконавець зобов`язаний надати замовнику оригінали наступних документів: акт виконаних робіт - 1 (один) примірник, ТТН або СМR ( завірені вантажоодержувачем) - 1 (один) примірник, рахунок на суму оплати даних послуг - 1 (один) примірник, один з документів визначений в п. 3.1 та 3.3 договору, з відображенням ціни за надані виконавцем послуги та іншими необхідними умовами договору - 1(один) примірник.

Відповідно до пункту 7.1. даний договір набирає чинності з моменту підписання та діє 31 грудня 2019 року. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення дії договору не сповістить іншу сторону у письмовій формі про свій намір розірвати цей договір, його термін автоматично продовжується на кожний наступний рік.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками сторін.

На підтвердження виконання зобов`язань за договором протягом строку його дії, позивачем надано первинні документи по виконаним заявкам на перевезення вантажу відповідача та зазначено, що відповідно до договору про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 р. за період з 21 січня 2019 р. по 20 червня 2022 р. позивач надав відповідачу транспортні послуги на загальну суму 4 614 384,85 грн., а відповідач сплатив 4 614 384,85 грн. Заборгованість за надані послуги становить 221 016,18 гривень.

Позивач зазначає, що заборгованість у сумі 221 016,18 гривень, що заявлена до стягнення з відповідача виникла у зв`язку із не оплатою відповідачем послуг з перевезення вантажів за 8 здійснених позивачем рейсів на підставі заявок відповідача, зокрема:

- на підставі заявки відповідача № 0007-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 146291.Як вбачається з СМR № 146291 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 01.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 04.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 166/02 від 04.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 0008-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 874651.

Як вбачається з СМR № 874651 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 02.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 05.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 167/02 від 08.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 0010-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 146624. Як вбачається з СМR № 146624 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 07.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 11.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 168/02 від 11.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 0009-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 146622. Як вбачається з СМR № 146622 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 04.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 12.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 169/02 від 12.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 0011 -РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 479324. Як вбачається з СМR № 479324 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 10.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 15.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 170/02 від 15.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 00012-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 146697. Як вбачається з СМR № 146697 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 17.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 22.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 171/02 від 22.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 00013-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 874653. Як вбачається з СМR № 874653 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 18.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 23.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 172/02 від 23.02.2022.

- на підставі заявки відповідача № 00014-РС позивач надав відповідачу транспортні послуги за маршрутом Калинівка-Новомосковськ, що підтверджується СМR № 873514. Як вбачається з СМR № 873514 позивач отримав від відповідача вантаж для перевезення 22.02.2022 (графа 4, 22 СМR), перевіз та передав вантажоотримувачу 25.02.2022 р. (графа 24 СМR). На підтвердження надання послуги за цією заявкою складено акт виконаних робіт (послуг) № 173/02 від 25.02.2022.

У зв`язку із неоплатою відповідачем наданих послуг перевезення, позивачем на його адресу було направлено вимогу про сплату заборгованості, яка залишена відповідачем без задоволення.

З метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом у розмірі 221 016,18 гривень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача за договором про надання транспортних послуг № 1903 від 21.01.2019 р. основного боргу у розмірі 221 016,18 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між cторонами договір є договором перевезення, правовідносини за яким врегульовано відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно із статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналогічні положення передбачені статтею 307 ГК України.

Відповідно до статті 914 ЦК України перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір. За довгостроковим договором перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу - передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.

Згідно приписів статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. При перевезенні вантажів автомобільним транспортом складається міжнародна автомобільна накладна (CMR).

У 2006 році Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі-Конвенція), яка застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно статті 5 Конвенції вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника. Вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником (стаття 9 Конвенції).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем на замовлення відповідача здійснено перевезення вантажу за маршрутом Калинівка-Новомосковськ.

Перевезення та передача вантажу вантажоодержувачем підтверджується оформленими належним чином міжнародними автомобільними накладними (CMR) та після завершення рейсів актами виконаних робіт (послуг).

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу будь-яких претензій щодо неналежного виконання умов договору.

Згідно пункту 3.1. договору оплата наданих виконавцем послуг за цим договором мала бути здійснена протягом 30 календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, в той же час відповідач свої зустрічні зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги перевезення в сумі 221 016,18 гривень належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відзиві на позов відповідач не заперечував існування заборгованості за договором та зазначив про її часткове погашення, у тому числі в сумі 27 542, 48 гривень згідно платіжного доручення № 667 від 22.06.2022 року та в сумі 27 542,48 згідно платіжного доручення № 743 від 13.07.2022 року.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо сплати заборгованості за надані транспортні послуги, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині повної та своєчасної сплати заборгованості, а тому позивач підставно звернувся до суду з позовом про стягнення несплаченої суми основного боргу.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач направив позов до суду 23.06.2022 року, водночас із матеріалів справи вбачається, що 22.06.2022 року відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договором в сумі 27 542, 48 гривень та цей платіж не був вирахуваний з остаточної сумі заборгованості, заявленої до стягнення у позові.

Позивач у додаткових поясненнях по справі від 13 липня 2022 року № 0137/01-01/22 (вх.01-34/5797/22 від 18.07.22) також повідомив суд про здійснення відповідачем 22.06.2022 року оплати в сумі 27 542,48 гривень, на підтвердження чого надано банківську виписку та акт звірки взаємних розрахунків.

Приймаючи до уваги, що відповідач здійснив часткове погашення боргу до звернення позивача з позовом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 27 542, 48 гривень є безпідставними, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Здійснивши перевірку заявленої позивачем до стягнення суми основного боргу за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 193 473,70 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, судом встановлено, що після звернення позивача з позовом, відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості на суму 83 191,28 гривень, що підтверджується додатковими письмовими поясненнями позивача від 14.07.2022 року № 0141/01-01/22, від 15.08.2022 року № 0164/01-01/22, від 12.09.2022 № 0182/01-01/22 платіжним дорученням № 743 від 13.07.2022 року, банківськими виписками та актами звірки, що містяться у матеріалах справи.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Приймаючи до уваги подані сторонами під час розгляду справи докази часткової сплати суми основного боргу, провадження у справі в частині стягнення 83 191,28 гривень основного боргу підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Відповідно до частини 3 статті 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи закриття судом провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 83 191,28 гривень, позовні вимоги про стягнення залишку основного боргу у розмірі 110 282,42 гривень підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 110 282,42 гривень, у задоволенні позовних вимог про стягнення 27 542, 48 гривень слід відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 83 191,28 гривень підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні з позовом позивачем згідно платіжного доручення № 14920 від 20.06.2022 року сплачено 3 315,24 гривень судового збору.

В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 129 України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням заборгованості на дату подання позовної заяви, що забезпечує дотримання принципу балансу інтересів сторін з урахуванням приписів частини 9 статті 129 ГПК України, позаяк спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Приймаючи до уваги, що судом відмовлено у задоволенні вимог про стягнення 27 542, 48 гривень, судові витрати зі сплати судового збору в цій частині слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 902/532/22 в частині стягнення 83 191,28 гривень основного боргу закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс", 22400, Вінницька обл., Хмільницький р-н, місто Калинівка, вул. Нестерчука В., будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 32495389) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укррос-Транс" (02160, місто Київ, вулиця Березнева, будинок 10, кімната 310, ідентифікаційний код юридичної особи 30056859) 110 282,42 гривень (сто десять тисяч двісті вісімдесят дві гривні 42 копійки) основного боргу та 2 902,16 гривень витрат на сплату судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позовних вимог про стягнення 27 542, 48 гривень основного боргу відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 413,08 гривень залишити за позивачем.

7. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Копію судового рішення направити сторонам рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: offiс, ; , .

Повний текст рішення складено та підписано 26 вересня 2022 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу, 21060, м. Київ, вул. Березнева, буд. 10, к. 310; offiс, ;

3 - відповідачу, 22400, Вінницька обл., Калинівський р-н, м. Калинівка, вул. В.Нестерчука, буд. 1; , .