СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Харків Справа № 922/1642/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача не з`явився;

від відповідача - БЕЗРОДНИЙ Олександр на підставі посвідчення № 210, довіреності №08-21/4342/2-21 від 31.12.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків, (вх.№314 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 (суддя Ємельянова О.О., постановлену в м.Харків, дата складення повного тексту 17.01.2022р.) постановлену за результатами розгляду заяви (вх. № 17 від 19.11.2021р.) Харківської міської ради про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі № 922/1642/21 за нововиявленими обставинами

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування, м. Київ,

до відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

про стягнення 172500,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради про стягнення 172500,00грн. відшкодування витрат, заподіяних позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що внаслідок настання страхової події на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.05.2017р. № 333/17-Т/Х/01 він виплатив страхове відшкодування страхувальнику, а тому відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України отримав право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі фактично завданих збитків.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21 позов задоволено; стягнуто з Харківської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування суму у розмірі 172500,00 грн. відшкодування витрат та 2587,50 грн. судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021р. апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення; рішення від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21 залишено без змін.

01.10.2021р. господарським судом Харківської області видано відповідний судовий наказ.

19.11.2021р. Харківською міською радою подано до господарського суду Харківської області заяву (вх. № 17) про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі № 922/1642/21 за нововиявленими обставинами в порядку статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 відмовлено в задоволенні заяви (вх. № 17 від 19.11.2021р.) Харківської міської ради про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21 за нововиявленими обставинами (в порядку статті 320 Господарського процесуального кодексу України); рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі № 922/1642/21 залишено без змін.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 73, 74, 86, 320 Господарського процесуального кодексу України мотивовані тим, що відповідачем не було надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

Харківська міська рада з ухвалою місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім доводам та доказам викладеним відповідачем в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Фактично доводи апеляційної скарги є тотожними доводам викладеним в заяві про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2022р. поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21; встановлено позивачу строк до 25.02.2022р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання; встановлено учасникам справи строк до 25.02.2022р. для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 28.02.2022р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду віл 14.06.2022р. доведено до відома учасників справи, що дата наступного відкритого судового засідання з розгляду справи №922/1642/21 буде визначена після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку для життя і здоров`я учасників судового процесу; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2022р. повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 22.09.2022р.; ухвалено учасникам справи невідкладно повідомити суд про отримання цієї ухвали, зокрема шляхом надсилання засвідченого електронним цифровим підписом уповноваженої особи відповідного повідомлення на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду; запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення, з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу рекомендувати взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми Електронний суд або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: .

01.09.2022р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 22.09.2022р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі № 922/1642/21 з огляду на наступне.

Порядок та підстави перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами врегульовано главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Статтею 320 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Істотними є обставини, вплив яких на суть справи та винесене рішення може потягнути за собою скасування рішення суду та винесення іншого рішення, тобто мають бути такими, що ставлять під сумнів або спростовують висновки суду, покладені в основу прийнятого судового рішення.

Саме істотність для справи є однією із визначальних ознак обставин, що можуть бути визнані нововиявленими у справі.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

При цьому, є чітке розмежування поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення згідно норм ГПК України.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Крім того, не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Таким чином, господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Наведену правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 24.01.2019р. у справі №8/61, від 19.03.2019р. у справі №910/17944/15, від 19.03.2019р. у справі №910/7083/16.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що одним з загальновизнаних принципів побудови системи перевірки судових рішень, у тому числі в господарському судочинстві, є принцип правової визначеності, реалізація якого має на меті досягнення стабільності правового регулювання та існуючих правовідносин, необхідної для того, щоб кожен з учасників цих правовідносин міг у розумних межах бути впевненим у незмінності свого досягнутого правового статусу, набутих прав та обов`язків.

Судове рішення, яке набуло ознак чинного та остаточного за наслідками його апеляційного та касаційного перегляду, може бути переглянуто в подальшому, однак виключно у законодавчо встановлених межах, які покликані забезпечити принцип правової визначеності, в тому числі, шляхом встановлення законодавством чітких обмежень строку, протягом якого у сторони існує право на перегляд остаточного судового рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд) як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення від 18.11.2004р. у справі Правєдная проти Росії №69529/01 та рішення від 06.12.2005р. у справі Попов проти Молдови №2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі Брумареску проти Румунії від 28.10.1999р.). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення Суду у справі Рябих проти Росії від 24.06.2003р.; ухвала Суду щодо прийнятності заяви №62608/00 Агротехсервіс проти України; рішення Суду у справі Желтяков проти України від 09.06.2011р.).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення Суду у справі Правєдная проти Росії від 18.11.2004р.).

Так, предметом розгляду у даній справі є вимога ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" до Харківської міської ради про стягнення 172500,00 грн, як відшкодування витрат, заподіяних позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що 15.07.2017р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 333/17-Т/Х/01.

15.09.2017р. у м. Харкові на пров. Самокиша, буд. 3 на припаркований автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_1 впало дерево та завдало автомобілю пошкоджень, що було зафіксовано Шевченківським ВП ГКНП в Харківській області.

15.09.2017р. було складено заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та акт огляду транспортного засобу

Позивач зазначав, що внаслідок настання страхової події ним на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 15.05.2017р. №333/17-Т/Х/01 було виплачено страхове відшкодування страхувальнику, а тому відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України набуто право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі фактично завданих збитків.

Відповідною особою, з посиланням положення підпункту 7 пункту а) частини першої статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні позивачем було визначено Харківську міську раду, яка в порушення приписів вказаного Закону не визначила балансоутримувача зелених насаджень, що розташовані у м. Харків по пров. Самокиша, 3, що дає підстави для стягнення майнової шкоди, як з власника земельної ділянки, на якій росло дерево, у зв`язку із чим, позивач має суброгаційне право до Харківської міської ради як підприємства, відповідального за прибирання зелених насаджень, в розмірі фактично завданих збитків в сумі 172500,00грн.

При ухваленні рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21, яким було повністю задоволено позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" суд керуючись приписами статей 993, 1166 Цивільного кодексу України, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статей 1, 6, 7, 27 Закону України "Про страхування", статей 2, 10, 12, 17, 25, 28 Закону України Про благоустрій населених пунктів, статей 10,11, 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановив, що автомобіль "Toyota RAV4", державний номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено внаслідок падіння дерева, що сталось на прибудинковій території будинку за адресою: пров. Самокиша, 3 у м. Харкові, яка є землями комунальної власності, власником яких є територіальна громада міста Харкова, відсутні дані про те, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, а отже саме відповідач несе відповідальність за відшкодування заподіяної особі майнової шкоди внаслідок падіння дерева.

Як на нововиявлену обставину для перегляду рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021р. у справі №922/1642/21 у даній справі відповідач посилався на те, що істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі Харківській міській раді полягають в тому, що 08.11.2021р. на адресу Юридичного департаменту Харківської міської ради надійшов лист Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 04.11.2021 р. № 9920-1-1195/9920-04 в якому повідомлено про те, що 15 вересня 2017 року з 13 год. 55 хв. до 17 год. 15 хв. були пориви вітру 15 м/с, що відноситься до небезпечного метеорологічного явища. А відповідно до заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, страховий випадок стався 15.09.2017 року о 14-00 годині.

Заявник зазначив, що вказані обставини свідчать про те, що наслідком завдання шкоди позивачу була обставина непереборної сили, тобто екстремальне явище природи катастрофічного характеру, що призводить до раптового порушення нормальної діяльності людей, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити, а отже в силу приписів частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України відповідач звільняється від її відшкодування.

Відповідна правова позиція щодо кваліфікації поривів витру швидкістю 15 м/с, як небезпечного природного явища, та звільнення особи від відшкодування шкоди внаслідок настання обставин непереборної сили, викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі №761/15111/18.

Відповідач наголошував, що така обставина, як пориви вітру швидкістю 15 м/с на час падіння дерева на автомобіль існувала на час розгляду справи, але не могла бути відомою позивачу і відповідачу та є істотною для розгляду справи, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке він прийняв.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та матеріали справи №922/1642/21, колегія суддів дійшла висновку про те, що обставини, на які посилається Харківська міська рада, не є нововиявленими у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, що виключає можливість зміни або скасування судового рішення за правилами глави 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія зауважує, що не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021р. у справі № 9901/819/18, від 03.08.2022р. у справі №910/11027/18.

Таким чином, за своєю правовою природою наданий відповідачем лист Харківського регіонального центру з гідрометеорології від 04.11.2021 року № 9920-1-1195/9920-04 (т. 2 а.с. 157) не є нововиявленою обставиною, а є новим доказом, отриманим заявником 04.11.2021р., тобто вже після ухвалення судом рішення від 29.06.2021р. у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не було надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви Харківської міської ради про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021 року у справі № 922/1642/21 за нововиявленими обставинами (в порядку статті 320 Господарського процесуального кодексу України).

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Справа "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.01.2022р. у справі №922/1642/21 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2022р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна