ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа №926/1785/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Марка Р.І

Матущака О.І.

секретар судового засідання В.Б. Лагутін

розглянувши апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» № 1386 від 08.08.2022 (вх. № 01-05/2024/22 від 16.08.2022)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.07.2022 (суддя Бутирський А.А., повний текст рішення складено 02.08.2022, м. Чернівці)

у справі № 926/1785/19

за позовом: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ

до відповідача Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» м.Чернівці

про стягнення 7 801 837,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Єгоров В.С.;

від відповідача: Мадай Н.О.

ВСТАНОВИВ

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення 7 801 837,96 грн. заборгованості, з них: 3 234 411,88 грн. пені, 1 033 114,04 грн. 3 % річних та 3 534 312,04 грн. збитків, заподіяних інфляцією, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору №2441/1617-ТЕ-38 постачання природного газу від 19.09.2016.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 27.02.2022 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено. Суд стягнув з Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3 234 411,88 грн. пені, 1 033 114,04 грн. 3 % річних, 3 534 312,04 грн. збитків, заподіяних інфляцією, та 117027,57 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» подало апеляційну скаргу № 1386 від 08.08.2022 (вх. № 01-05/2024/22 від 16.08.2022), в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.07.2022 скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити частково позовні вимоги з врахуванням клопотання щодо зменшення розміру пені.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції стягуючи пеню в повному обсязі неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 30.08.2022 (вх. № 01-04/4713/22 від 31.08.2022), в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.07.2022 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Міським комунальним підприємством «Чсрнівцітеплокомуненерго» укладено договір № 2441/1617- ТЕ-38 купівлі-продажу природного газу (далі договір).

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 210 111 741,37 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Позивач звертаючись до суду першої інстанції стверджував, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 234 411,88 грн. пені, 1 033 114,04 грн. 3 % річних та 3 534 312,04 грн. індексу інфляції.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 3 534 312,04 грн. індексу інфляції (за період з травня 2017 року по лютий 2018 року) та 3 % річних (за період з 26.11.2016 по 28.02.2018).

У п. 7.2 договору сторонами погоджено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 3 234 411,88 грн. за період з 26.11.2016 по 28.02.2018.

Відповідачем було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення штрафних санкцій № 868 від 20.06.2022, в якому просив зменшити на 90 % розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства. Відповідач зазначає, що основною причиною збитковості підприємства є зменшення фактичних обсягів реалізації теплової енергії, у порівнянні з плановими, які передбачені при формуванні тарифів. Фактичні витрати підприємства постійно зростають за рахунок підвищення вартості енергоносіїв, паливно-мастильних матеріалів, матеріалів на ремонт, послуг з водопостачання та водовідведення, послуг банківських установ, сторонніх організацій, збільшення фонду оплати праці працівників у зв`язку з підвищенням законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати. Низький рівень відшкодування витрат тарифами зумовлює збиткову діяльність підприємства та призводить до заборгованості за спожитий газ, електроенергію, заборгованості з виплати заробітної плати працівникам та сплати податків та обов`язкових платежів.

Також, відповідач зазначає, що у січні 2019 року між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та НАК «Нафтогаз України» було укладено договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016 на загальну суму 17 942,12 тис. грн. Відповідно до графіка погашення заборгованості підприємство до грудня 2023 р. має щомісячно рівними платежами у сумі 299,00 тис. грн. погашати заборгованість за договорами реструктуризації.

Окрім цього, відповідач зазначає, що він повністю погасив заборгованість перед позивачем за минулі періоди надання послуг по розподілу газу.

В підтвердженням скрутного матеріального становища відповідачем подано до суду: довідку про фінансово-економічний стан Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго»; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) 2021 рік; Баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2021; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) 2020 рік; Баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2020; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) 2019 рік; Баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2019.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх постановах, що визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 20.10.2021 у справі №910/8396/20, від 14.09.2021 у справі № 910/7256/20, від 19.08.2021 у справі №910/11889/20.

Необґрунтованими є твердження суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається відповідач для зменшення розміру пені, не є такими, що передбачені згаданими вище нормами права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач є комунальним підприємством, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, учбовим закладам, дитячим садкам, оздоровчим санаторіям, лікарням, а тому господарська діяльність останнього є суспільно необхідною та відіграє особливу соціальну роль. Несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором є наслідком обставин, які виникли з об`єктивних для нього причин. Адже, заборгованість споживачів за теплову енергію є основними причинами виникнення заборгованості у відповідача.

Нарахування та стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1 033 114,04 грн. та збитків від інфляції у сумі 3 534 312,04 грн. у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору. Стягнення з відповідача пені у повному обсязі у сумі 3 234 411,88 грн. не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.

Враховуючи скрутний матеріальний стан відповідача, беручи до уваги сплату основної заборгованості та період прострочення виконання зобов`язань за договором та те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору № 2441/1617-ТЕ-38 постачання природного газу від 19.09.2016, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про доцільність зменшення розміру пені на 70%.

За таких обставин рішення, Господарського суду Чернівецької області від 27.07.2022 слід скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 2 264 088,30 грн. пені, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» № 1386 від 08.08.2022 (вх. № 01-05/2024/22 від 16.08.2022) задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 27.07.2022 у справі № 926/1785/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 2 264 088,30 грн. пені. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення суду залишити без змін:

Стягнути з Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (, вул. Максимовича, 19-А, м. Чернівці) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ) 970 323,60 грн. пені, 1 033 114,04 грн. 3 % річних, 3 534 312,04 грн. збитків, заподіяних інфляцією.

3. Стягнути з Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (, вул. Максимовича, 19-А, м. Чернівці) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ) 83 066,25 грн. судового збору.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ) на користь Міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (, вул. Максимовича, 19-А, м. Чернівці) 29 554,85 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.09.2022.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Р.І. Марко

Суддя О.І. Матущак