СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Харків Справа № 917/1835/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Худокормова Олександра Романовича (вх.№752 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2022, ухвалене суддею Білоусовим С.М. у приміщенні Господарського суду Полтавської області 25.04.2022 в порядку спрощеного позовного провадження у справі №917/1835/21

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Худокормова Олександра Романовича, м. Харків,

до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради, м. Пирятин, Полтавська область,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Худокормов О.Р. звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради з вимогою про стягнення 235506,57 грн, з яких 198000,00 грн основна заборгованість за договором поставки № 2511-1/П5-20 від 01.12.2020, 14896,60 грн інфляційне збільшення та пеня в сумі 22609,97 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.04.2022 у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції зазначив, що 15.12.2020 Виконавчий комітет Пирятинської міської ради надіслав ФОП Худокормову О.Р. листа № 02-33/858 від 11.12.2020 року, яким повідомив постачальника про розірвання договору поставки № 2511-1/П5-20 від 01.12.2020 в односторонньому порядку; як доказ поставки та передачі товару відповідачеві ФОП Худокормов О.Р. посилається на товарно-транспортну накладну № 2511-1/П5-20-ттн, проте, п. 2.2 договору визначено, що розрахунок між постачальником і покупцем здійснюється згідно видаткових накладних за фактично отриманий товар, тоді як у матеріалах справи відсутні будь-які видаткові накладні; із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а та від 12.06.2018 у справі № 815/3310/17 господарський суд зазначив, що товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватися видатковою накладною, тоді як товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за її перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг; комісією у складі посадових осіб виконавчого комітету Пирятинської міської ради проведено обстеження обладнання та в акті від 28.12.2020 зафіксовано ряд невідповідностей обладнання, виготовленого ФОП Худокормовим О.Р., технічним вимогам, які були викладені у тендерній документації на сайті "Прозорро" (додаток 2 до тендерної документації "Технічна специфікація"); отже, на думку господарського суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт приймання-передачі та монтажу товару (обладнання для скейтпарку).

Позивач надіслав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення господарського суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; справу розглядати за участю представника позивача, про час, дату та місце розгляду справи повідомити у встановленому порядку.

В обґрунтування вимог скарги заявник наводить наступні доводи: позивач не отримував від відповідача листа із повідомленням про розірвання договору, на електронному майданчику по торгах, за результатами яких було укладено договір, зазначений лист також відсутній, але в наявності відмітка про те, що причиною розірвання договору є постачання неякісного товару, яка не підтверджена жодним документом на електронному майданчику; відповідач листом №02-32/891 від 24.12.2020 пропонував позивачеві направити уповноваженого представника для спільного обстеження інвентаря та складання акту виявлених дефектів, однак договір не містить умов, що визначають порядок приймання продукції за якістю; на день отримання товару жодного акту з боку відповідача складено не було, натомість, відповідно до ТТН товар за кількістю і якістю було прийнято в повному обсязі; лист № 02-32/891 від 24.12.2020 не містить інформації, що вимагається відповідно до Інструкції П-7; офіційного повідомлення про необхідність прибути для участі в обстеженні і прийнятті товару позивач не отримував; жодної вимоги про заміну товару в порядку п.4.1 4.2 договору відповідачем постачальнику надіслано не було; акт обстеження від 28.12.2020, складений представниками відповідача без участі представника Полтавської торгово-промислової палати, з порушенням вимог Інструкції П-7, не є належним доказом для встановлення факту постачання неякісного товару; в обґрунтування вказаних доводів апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 14.12.2018 у справі №914/809/18. Також, на думку заявника скарги, місцевий господарський суд необґрунтовано не визнав товарно-транспортну накладну належним доказом поставки товару, оскільки постанови Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, стосуються оцінки товарно-транспортної накладної з точки зору податкового обліку, а наведені в постановах висновки стосуються адміністративного процесу, а не господарського.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Худокормова О.Р., витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1835/21 в повному обсязі, встановлено учасникам справи строк до 10.08.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Худокормова О.Р. на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2022 у справі №917/1835/21, у відповідності до ч. 10 ст.270, ч. 13 ст.8 ГПК України в порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, в порядку письмового провадження, оскільки ціна позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також з міркувань гарантування безпеки учасникам процесу.

23.08.2022 (тобто після закінчення встановленого судом строку) відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає що укладений з позивачем договір є розірваним, приймання товару покупцем не здійснювалося (в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт приймання-передачі та монтажу товару), отже, в цьому випадку вбачається навмисне нав`язування товару, який не приймався та не відповідає вимогам тендерної документації. Відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач також надав клопотання (вх.№4813 від 01.09.2022), в якому просить поновити пропущений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 про відкриття апеляційного провадження Пирятинська міська рада отримала лише 16.08.2022 (відповідні обставини підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання, поновлення пропущеного строку та про прийняття до розгляду відзиву відповідача на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.1 ст.273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

У даній справі, в якій провадження було відкрито 26.07.2022, останнім днем вказаного строку є 26.09.2022. Отже, розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснюється в межах установленого законом строку.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Тому, з урахуванням вищенаведених приписів ч.1 ст.273 ГПК України щодо строку апеляційного провадження, а також тих обставин, що правову позицію сторін викладено в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, будь-яких додаткових пояснень та клопотань до суду не надійшло - колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

01.12.2020 між Фізичною особою-підприємцем Худокормовим Олександром Романовичем (постачальник) та Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради в особі заступника міського голови Мельниченка Михайла Володимировича (покупець) було укладено договір поставки № 2511-1/П5-20 (а.с.21), за яким постачальник зобов`язався поставити покупцю товар та здійснити його монтаж, зазначений в цьому Договорі (п. 1.2.), а покупець - прийняти та оплатити такий товар.

За умовами п. 1.2 найменування предмету договору: ДК 021:2015 - 37410000-5 Інвентар для спортивних ігор на відкритому повітрі (Придбання спеціального обладнання (з монтажем) для облаштування майданчика для скейтбордінга в м. Пирятин Полтавської області) (далі - товар), визначений в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток 1), що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість.

Пунктом 1.4 сторони погодили, що сума договору 198000,00 грн. У специфікації (а.с.23) наведено перелік відповідних складових, що входять до комплекту товару загальною вартістю 198000,00 грн.

Відповідно до п. 6.3 договору, покупець має право розірвати договір в односторонньому порядку, надіславши постачальнику повідомлення про розірвання договору. Договір вважається розірваним через 10 днів після надіслання такого повідомлення покупцем.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору він 21.12.2020 поставив відповідачу товар. На доказ відповідного твердження ним надано копію товарно-транспортної накладної №2511-1/П5-20ттн від 21.12.2020 (а.с.27 - 28), в якій зазначено, що товар (перелік та вартість якого відповідають договору та специфікації) доставлено у м.Пирятин. У графі "прийняв" вказано прізвище та проставлено підпис особи, яка здійснювала приймання (без зазначення її посади), також міститься відбиток печатки Пирятинської дитячо-юнацької спортивної школи.

Не отримавши оплати за товар, ФОП Худокормов О.Р. звернувся до суду з позовом про стягнення з Виконавчого комітету Пирятинської міської ради заборгованості в розмірі 235506,57 грн, з яких: 198000,00 грн - основна заборгованість, 14896,60 грн - інфляційне збільшення та 22609,97 грн - пеня.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів погоджується з ними з огляду на наступне.

Предметом позову в даній справі є вимога про стягнення заборгованості, яка, на думку позивача, виникла у відповідача на підставі укладеного між сторонами договору поставки від 01.12.2020 № 2511-1/П5-20.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. 165, 173, 174, 175 ГК України, ст.11, 202, 662, 692, 712 ЦК України, і згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2020 Виконавчий комітет Пирятинської міської ради надіслав ФОП Худокормову О.Р. листа № 02-33/858 від 11.12.2020, яким повідомив постачальника про розірвання договору поставки № 2511-1/П5-20 від 01.12.2020 (лист було отримано адресатом 21.12.2020, а.с.51, зворотний бік).

Отже, відповідно до умов п.6.3 договору, він є розірваним через 10 днів після надіслання відповідного повідомлення, тобто з 25.12.2020.

Оскільки, як вбачається з товарно-транспортної накладної, позивач передав товар автоперевізнику 21.12.2020, колегія суддів зазначає, що вказану поставку здійснено в межах строку дії договору, отже, для висновку про виникнення у відповідача обов`язку оплати за вказаний товар (на чому наполягає позивач в суді першої та апеляційної інстанції) має бути встановлено обставини щодо дотримання постачальником вимог закону та договору, які є необхідною умовою для здійснення такої оплати.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом вказаної норми, необхідною умовою для виникнення у покупця обов`язку щодо оплати товару є факт його прийняття.

Пунктом 2.2 договору визначено, що розрахунок за цим договором між постачальником і покупцем здійснюється згідно видаткових накладних за фактично отриманий товар.

Судом першої інстанції встановлено та позивачем в ході апеляційного провадження не спростовано, що у матеріалах справи відсутні будь-які видаткові накладні.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 27.04.2022 у cправі № 910/3724/20 тощо.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом, який надав позивач на підтвердження факту поставки товару, є товарно-транспортна накладна №2511-1/П5-20ттн від 21.12.2020. У графі "вантажоодержувач" у вказаній накладній зазначено Виконавчий комітет Пирятинської міської ради, який є покупцем за договором поставки.

Проте, як було встановлено вище, із вказаного документа не вбачається, що товар було прийнято саме вантажоодержувачем, тобто Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради, оскільки у графі "прийняв" підпис особи, яка приймала товар (і посаду якої не вказано) засвідчено відбитком печатки Пирятинської дитячо-юнацької спортивної школи, а не Виконавчого комітету Пирятинської міської ради.

Відповідач в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції заперечував факт отримання товару від позивача за вищевказаною товарно-транспортною накладною, зазначаючи, що на ній стоїть підпис особи, яка не має відношення до відповідача, та відбиток печатки, що не належить Пирятинській міській раді. Позивачем в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідних тверджень не спростовано. Будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що особа, яка прийняла товар, була уповноважена на це покупцем (Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради), матеріали справи не містять.

Отже, товарно-транспортна накладна №2511-1/П5-20ттн від 21.12.2020 не є належним доказом у розумінні вищенаведених приписів ч.1 ст.76 ГПК України, оскільки на її підставі неможливо встановити обставини щодо прийняття товару покупцем.

Твердження апелянта про те, що місцевий господарський суд необґрунтовано не визнав товарно-транспортну накладну належним доказом поставки товару, оскільки постанови Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, стосуються оцінки товарно-транспортної накладної з точки зору податкового обліку, а наведені в постановах висновки стосуються адміністративного процесу, а не господарського колегія суддів не визнає переконливими доводами, адже вони не спростовують тих обставин, що з відповідної товарно-транспортної накладної не вбачається прийняття товару Пирятинською міською радою.

Тому посилання позивача в суді першої та апеляційної інстанції на те, що товар було прийнято покупцем у повному обсязі без зауважень, не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність документально підтверджених підстав для виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати товару, та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості товару та здійснених на неї нарахувань.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні також послався на лист № 02-32/891 від 24.12.2020 (яким відповідач повідомив позивача про наявність дефектів спецобладнання для скейтпарку та запропонував направити 28.12.2020 до 12:00 уповноваженого представника ФОП Худокормова О.Р. для спільного проведення обстеження інвентаря), встановив, що відповідач не делегував повноважного представника для обстеження обладнання і що комісією у складі посадових осіб виконавчого комітету Пирятинської міської ради проведено обстеження обладнання та зафіксовано ряд невідповідностей обладнання технічним вимогам, які були викладені у тендерній документації на сайті "Прозорро", додаток 2 до тендерної документації "Технічна специфікація" про що складено акт від 28.12.2020 (а.с. 104 -105).

Апелянт наполягає на тому, що вказані докази не свідчать про неналежну якість товару, оскільки відповідачем порушено вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7.

Разом з тим, як було встановлено вище, позивачем не доведено належними доказами факт поставки товару саме відповідачеві та прийняття його останнім. Як вбачається з вищевказаного листа № 02-32/891 від 24.12.2020 (так само як і з подальшого листування сторін) та акту 28.12.2020, представниками відповідача було здійснено обстеження товару, доставленого перевізником у м.Пирятин згідно з товарно-транспортною накладною №2511-1/П5-20ттн від 21.12.2020 та прийнятого особою, чий підпис засвідчено відбитком печатки Пирятинської дитячо-юнацької спортивної школи (а не виконавчого комітету Пирятинської міської ради). Тобто відповідні докази також не дають підстав для висновку про те, що товар було прийнято покупцем (відповідачем).

Ті обставини, що через певний час після відвантаження товару іншій особі цей товар було оглянуто представниками відповідача, також не свідчать про прийняття товару відповідачем.

Тому, на думку колегії суддів, питання щодо якості товару та належності доказів, наданих відповідачем на підтвердження невідповідності обладнання, виготовленого позивачем, встановленим вимогам, не входять до предмету доказування в даній справі.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у позові слід відмовити саме з підстав недоведеності факту поставки товару позивачем відповідачеві, а не через неналежну якість товару.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог, матеріали справи не містять.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Худокормова Олександра Романовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 25.04.2022 у справі №917/1835/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.09.2022

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна