ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року м. Дніпро Справа № 904/7656/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Рівна В.В.

представники сторін:

від позивача: Вагнер Д.В. довіреність № 1-2845 від 29.11.2021 р. адвокат

від відповідача: Гончаренко І.Б. довіреність № 007.1Др-309-1221 від 20.12.2021 р. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 р.

( суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 28.01.2022 р.)

у справі

за позовом:

Акціонерного товариства "Укртрансгаз",

м. Київ

до

Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз",

м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 629 578,22 грн.,

пені у розмірі 417 920,55 грн., 3% річних у розмірі 165 664,43 грн. та

інфляційної складової у розмірі 368 123,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 629 578,22 грн., пені у розмірі 417 920,55 грн., 3% річних у розмірі 165 664,43 грн. та інфляційної складової у розмірі 368 123,24 грн..

Позивач наполягає на тому, що у період з 01.05.2019 р. по 31.12.2019 р. він надав відповідачу послуги з перевищення замовленої потужності на загальну суму 3 629 578,22 грн.. При цьому, Позивач вважає, що у випадку не подання замовником послуг транспортування природного газу номінації, для такого замовника вважається підтвердженою номінація послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу, а величина перевищення замовлених потужностей у такому випадку дорівнює величині використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу та, відповідно, величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Позивач вказав, що склав відповідні акти наданих послуг та виставив відповідачу рахунки на оплату. За твердженням позивача, акти наданих послуг Відповідачем підписані не були, послуги з перевищення замовленої потужності не оплачені. Що і стало причиною виникнення спору.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що сторонами не складались та не підписувались додатки № 1 ( розподіл потужностей ) та № 2 (транспортування) до договору. Відсутність вказаних додатків, на думку Відповідача, свідчить про неузгодженість сторонами такої істотної умови предмету договору, як надання послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи. Відповідач вказав, що Позивачем не долучено до позову доказів подання Відповідачем номінацій та їх підтвердження оператором протягом спірного періоду. Також Відповідач впродовж спірного періоду не подав Позивачу заявок на розподіл потужності та не замовляв послуг транспортування. Відповідачем вказано, що ним не надано позивачу фінансового забезпечення, а тому були відсутні передумови для надання послуги транспортування природного газу, в тому числі на добу наперед за нульовою номінацією.

Також Відповідач заявив про застосування позовної давності до вимог Позивача.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 629 578,22 грн., пені у розмірі 417 920,55 грн., 3% річних у розмірі 165 664,43 грн. та інфляційної складової у розмірі 368 123,24 грн..

Рішення суду мотивоване тим, що відсутність у тексті у договору погодженої потужності унеможливлює встановити обсяги перевищення споживання такої потужності.

При цьому, місцевий господарський суд пославшись на правові висновки Верховного Суду зазначив, що підписання додатків -1, -2, їх обов`язковість та невід`ємність до договору визначена чинним законодавством, і тому обставина їх відсутності у зв`язку з не підписанням чи неузгодженням між сторонами, є обставиною, що ставить під сумнів факт узгодження сторонами всіх істотних умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором. Зміст спірного договору та відсутність підписаних додатків до нього свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором.

Оскільки під час розгляду цієї справи судом було встановлено необґрунтованість позовних вимог, у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що слід відмовити саме внаслідок необґрунтованості позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами укладений договір на транспортування продукції трубопроводами, за умовами якого здійснюється переміщення продукції виробничо-технічного призначення трубопроводами, то, з огляду на об`єктивні ознаки цієї діяльності, вона підпадає під визначення перевезення вантажів закріплене в статті 306 Господарського кодексу України, а відтак на нього, разом із нормами Цивільного кодексу України, Законів України "Про транспорт", "Про трубопровідний транспорт", "Про ринок природного газу" та інших законодавчих актів поширюються й норми Господарського кодексу України, зокрема, в частині правового регулювання перевезення вантажів, а укладеному договору притаманні риси, у тому числі договору перевезення. При цьому, Позивач у справі є саме перевізником в розумінні вищевказаних положень чинного законодавства.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Укртрансгаз", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято при не з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнай встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про відсутність у тексті у договору погодженої потужності, що унеможливлює встановити обсяги перевищення споживання такої потужності.

При цьому Скаржник зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що спірний Договір сторонами виконувався - Відповідач здійснював свою діяльність з розподілу природного газу, яка потребує виробничо-технологічних витрат ( отримання обсягів пидногогазу ) самим Відповідачем, який протягом спірного періоду травня - грудня 2019 року використовував обсяги природного газу для своїх виробничо-технологічних втрат та витрат, які, відповідно були протранспортовані Позивачем магістральним трубопровідним транспортом та щодо яких Відповідачу було надано послуги з перевищення замовленої ( договірної ) потужності. Більше того, умови даного договору, і щодо виконання його умов сторонами, і щодо здійснення Відповідачем оплат Позивачу за вказаним договором, неодноразово були предметом дослідження в інших судових справах, сторонами яких також були ті ж самі Позивач та Відповідач. А саме: у справах № № 904/4505/16, 904/2732/18, 904/5916/19 де судами встановлено те, що саме ідповідач вчиняв дії з виконання умов договору, який є предметом дослідження у справі № 904/7656/21. Таким чином, між Сторонами договору було досягнуто згоди, щодо всіх істотних його умов, договір підписано уповноваженими особами та вчинено Відповідачем дії, які свідчать про схвалення й прийняття до виконання вказаного правочину ( зокрема вчинення дій в Інформаційній платформі ), Договір на транспортуванню природного газу від 17.12.2015 р. № є чинним, а тому підстав ставити під сумній факт узгодження сторонами всіх суттєвий умов договору не має.

Крім того, укладаючи Договір у тій редакції, яка була затверджена НКРЕІШ, сторони не ставили в залежність виконання умов Договору від підписання додатків -1, -2 до цього Договору. Станом на 17.12.2015 р. підписання Додатку № 1 до Договору було неможливим через відсутність затверджених Регулятором тарифів на розподіл потужності.

Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково вважає, що не укладання між Сторонами Додатку -1 до Договору свідчить про неможливість виконання положень договору, у тому числі, в частині порядку визначення вартості перевищення замовленої (договірної) потужності. Позивач, на спростування наведеного вище, стверджує, що Кодекс ГТС, як нормативний акт, є обов`язковим до виконання усіма суб`єктами тарифу природного газу та зобов`язує Оператора ГТС надавати право користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі. Відповідно до п. 10 глави І розділу IX Кодексу ГТС потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що Відповідачем не подано заявку на розподіл потужності на рік, квартал, місяць, AT «Укртрансгаз» здійснював розподіл потужності Відповідачу на період на добу наперед, відповідно до п. 1 глави 7 розділу ІІХ Кодексу ГТС.

Скаржник наголошує на тому, що відповідно до п. 2.4 Договору, Відповідач не замовляв послугу фізичного транспортування природного газу за договором № , відповідно і потреба у підписанні додатку № 2 до Договору між Позивачем і Відповідачем була відсутня, як в момент укладення Договору, так і у спірний період.

Скаржник зазначає, що не підписання вказаних додатків не позбавляє Відповідача можливості фактичного доступу до газотранспортної системи Позивача та користування природним газом. Факт отримання обсягів природного газу є свідченням того, що Відповідач має доступ до газотранспортної системи Позивача, відповідно Відповідачем використовуються потужність точок виходу з газотранспортної системи до його газорозподільної системи, тим самим отримуються послуги з розподілу потужності, у зв`язку з чим діють положення договору в частині надання таких послуг.

Скаржник вважає, що беручи до уваги інформацію, зазначену Відповідачем у формах звітності № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячні), заборгованість AT «Дніпрогаз», що є предметом розгляду даної справи, є підтвердженою тa такою, яка виникла на підставі Договору від 17.12.2015 р. № .

Також, на думку Скаржника, висновки суду першої інстанції про те, що укладеному Договору на транспортування природного газу від 17.12.2015 р. притаманні риси договору перевезення є безпідставними і необгрунтованими, оскільки вказаний Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг і не містить, і не може містити в собі ознаки договору перевезення. Позивач надаючи Відповідачу послугу з транспортуванням природного газу не є перевізником, а є Газотранспортним підприємством, здійснюючи свою діяльність виключно на підставі Ліцензії на транспортування природного газу магістральними газопроводами, а не будь- якої іншої діяльності. Діяльність AT «Укртрансгаз» жодним чином не регламентується транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Транспортування природного газу є технологічним процесом переміщення природного газу газотранспортною системою, який забезпечує надання відповідних послуг транспортування з переміщення товарної продукції у вигляді природного газу як сировини, та не є перевезенням вантажу з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання. Більше того, висновки Верховного Суду, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, викладені у постановах від 16.07.2020 р. у справі № 920/206/19 та від 23.07.2020 р. у справі № 920/180/19 стосувались умов Договору на транспортування природного газу в редакції 2011 року, а не в редакції 2015 року.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що даний спір виник через неоплату Відповідачем на користь Позивача рахунків за надання послуги перевищення договірної потужності за гравень-грудень 2019 року на загальну суму 3 629 578,22 грн. Наявність заборгованості Позивач обґрунтовує умовами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 р., стверджує про порушення Відповідачем умов п. 2.6 та п. 8.4 Договору. Відповідач наявність заявленої до стягнення заборгованості заперечує та посилається на безпідставність позовних вимог, оскільки фактично між сторонами не здійснено процедуру погодження потужності та не узгоджено її розміру в договорі, зокрема: з оформленням додатків № 1 та додатку № 2. На думку Відповідача, вказані додатки врегульовують умови надання послуги, тому їх відсутність призводить до неможливості виконання положень договору в частині надання послуг розподілу ( замовлення ) потужності та транспортування природного газу. Окрім того, надання послуг розподілу ( замовлення ) потужності перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, тому Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що Відповідач впродовж спірного періоду не подавав заявок на розподіл потужності ( номінацій ), оскільки послуг транспортування не замовляв. Будь-які докази щодо виконання умов спірного договору транспортування природного газу в частині надання послуг розподілу замовленої потужності, які б могли бути свідченням фактичного укладання цього договору, відсутні. Також, договірні відносини сторін не приведені у відповідність до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2497 (зі змінами відповідно до Постанов НКРЕКП від 24.11.2016 р. № 2016, від 24.11.2016 р. № 2017, від 27.12.2017 р. № 1437, від 04.12.2018 р. №1598, від 22.04.2019 р. № 580 тощо), внаслідок чого в договорі транспортування природного газу № від 17.12.2015 р. не передбачено розподілу потужності на період па добу наперед та здійснення оплати за гаку послугу, а тому у Відповідача не виникало зобов`язання перед Позивачем щодо здійснення додаткової плати за перевищення потужності, згідно розрахунків Позивача. Формула, яка передбачена Договором не відповідає формулі розрахунку перевищення договірної потужності, яка була застосована Позивачем, починаючи з 01.05.2019 р..

Також, Відповідач вважає, що послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг ( п. 11.1 Договору). Втім, зазначені акти між сторонами не оформлювались, що вказує на відсутність доказів надання послуги розподілу потужності.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що суд першої інстанції правильно встановив, що в матеріалах справи відсутні докази укладання сторонами додатків № № 1, 2, відтак не був визначений розподіл потужності по кожній точці входу/виходу у пунктах приймання-передачі природного газу. Тобто, розраховуючи додаткову плату за перевищення договірних потужностей, Позивач використовував дані, які не узгоджені Сторонами.

Товариство також вказує на те, що Позивачем не надано доказів того, що на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами існував договір в редакції, яка б передбачала надання послуги розподілу потужності на період на добу на перед, або ними були внесені відповідні зміни до вже існуючого Договору в порядку, встановленому Договором, а саме письмово з підписами уповноважених осіб. При цьому в позовній заяві Позивач посилається на порушення відповідачем пункту 2.6 Договору, відповідно до якого Замовник має оплачувати послуги на умовах, зазначених в Договорі, тоді як вказаний Договір не передбачає надання послуги розподілу потужності на період на добу на перед; формула, яка передбачена Договором від 17.12.2015 р. у редакції Додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 р. не відповідає формулі розрахунку перевищення договірної потужності, яка підлягала застосуванню.

Крім того, Товариство зазначає про те, що AT "Дніпрогаз, як Оператору ГРМ і як споживачу (об`єкти якого не приєднані безпосередньо до газотранспортної системи, а приєднані до газорозподільних мереж) договірна потужність на вході і виході з ГТС для здійснення своєї статутної діяльності не потрібна. AT Дніпрогаз, як Оператор ГРМ, виключно розподіляє газ, який від постачальників надходить у його мережі, і не має потреби в отриманні послуг транспортування газу. Тому весь отриманий Відповідачем природний газ в точці виходу з газотранспортної системи був призначений для подальшого розподілу між споживачами постачальників ( продавців ( замовників послуг транспортування )) природного газу. Власне цим пояснюється не укладення додатку - 2 до договору транспортування, оскільки, договір транспортування газу між сторонами не виконувався.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.03.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/7656/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 р. по справі № 904/7656/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 904/7656/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.04.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 09.06.2022 р..

В судовому засіданні 09.06.2022 р., по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 23.06.2022 р..

В судовому засіданні 23.06.2022 р., по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 11.08.2022 р..

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.08.2022 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Орєшкіної Е.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2022 р., колегією суддів у складі: суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г., справу № 904/7656/21 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2022 р., розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 12.09.2022 р..

Відповідачем заявлене клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 904/7656/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/5361/19.

В обгрунтування свого клопотання, Заявник посилається на те, що фактично, при новому розгляді справи № 904/5361/19 суд першої інстанції повинен належними та допустимими доказами встановити, в тому числі, обставини щодо того, чи відбирався несанкціоновано Відповідачем газ для покриття виробничо-технологічних витрат у спірним період, і якщо так то в яких обсягах. Оскільки заявлена Позивачем сума, випливає із обсягів природного газу, які включені до послуги балансування то логічним є те, що послуга перевищення замовленої потужності є похідною від обсягів послуги балансування. Заявник зауважує, що в матеріалах даної справи відсутні докази які б дали змогу для суду самостійно встановити зазначені обставини.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення апеляційного провадження.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження, пославшись на його безпідставність.

Розглянувши клопотання Відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі, колегія суддів протокольно дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом позову у даній справі є стягнення з Відповідача вартості послуги з перевищення замовленої потужності.

Мотивуючи позовні вимоги, Позивач вказав, що у випадку не подання замовником послуг транспортування природного газу номінації, для такого замовника вважається підтвердженою номінація послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу, а величина перевищення замовлених потужностей у такому випадку дорівнює величині використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу та, відповідно, величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу.

Отже, розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за послуги з перевищення замовленої потужності у період з 01.05.2019 р. по 31.12.2019 р., суд у будь-якому випадку зобов`язаний дослідити питання щодо встановлення належної потужності у вказаний період та наявності у Позивача права вимоги до Відповідача, тобто встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що клопотання Відповідача не містить аргументованих та переконливих мотивів доцільності зупинення провадження у даній справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 904/5361/19, так само і стосовно того, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які входять в предмет доказування у даному судовому провадженні, що суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі зміни матеріально- правових фактів, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших фактів, що мають значення для правильного вирішення спору, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинам згідно ст. 320 ГПК України.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду зважує на те, що у разі зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, будуть порушені розумні строки тривалості судового провадження, що в свою чергу може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

З огляду на викладене, клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/5361/19 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 12.09.2022 р., оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи

17.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", ( надалі Оператор) та Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" ( надалі Замовник ) укладено Договір на транспортування природного газу № ( надалі договір ).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що за цим договором Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (надалі послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.2 договору, послуги надаються на умовах, визначених у кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору встановлено перелік послуг, що надаються за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Відповідно до п. 2.4. договору, обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка -1 ( розподіл потужності ) та/або додатка -2 ( транспортування ).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6. договору, Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки -1, -2, -3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток -3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу ( п.п. 2.7, 2.8 договору ).

Згідно з п. 4.1. договору, Замовник зобов`язаний здійснити додаткову оплату Оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п. 4.2. договору, Замовник має право замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Згідно з п. 5.4. договору, окремим Додатком -3 до цього Договору між Оператором та Замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника.

Відповідно до п. 5.5. договору на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу ( далі ВОГ ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (даті - ЗВТ).

Згідно з п. 6.1. договору, Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності).

Відповідно до п. 6.2. договору, розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу.

Надання номінацій ( реномінацій ) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті ( п. 6.3. договору ).

Згідно з п. 7.1. договору, вартість Послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п. 7.3. договору, тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 8.1. договору, величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначних у Додатку -1 до цього Договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього Договору.

Згідно з п.15.5. договору, Оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідно до п. 17.1 договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016 р., умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 р..

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

У матеріалах справи відсутні докази повідомлення будь-якою із сторін іншої сторони про припинення дії договору. За таких обставин, договір № від 17.12.2015 р. був чинний у спірний період: з травня по грудень 2019 року.

При цьому, між сторонами було підписано Додаток -3 до договору. У цьому додатку визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на фізичних точках входу/виходу до замовника. Докази укладення Додатків -1 та -2 до договору в матеріалах справи відсутні.

Позивач наполягає на тому, що у період з 01.05.2019 р. по 31.12.2019 р. він надав Відповідачу послуги з перевищення замовленої потужності на загальну суму 3 629 578,22 грн..

При цьому, Позивач вважає, що у випадку не подання Замовником послуг транспортування природного газу номінації, для такого замовника вважається підтвердженою номінація послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу, а величина перевищення замовлених потужностей у такому випадку дорівнює величині використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу та, відповідно, величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу.

Позивач вказав, що склав відповідні акти наданих послуг та виставив Відповідачу рахунки на оплату.

За твердженням Позивача, акти наданих послуг Відповідачем підписані не були, послуги з перевищення замовленої потужності не оплачені. Що і стало причиною виникнення спору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості за перевищення замовленої потужності за договором транспортування природного газу, а також нарахованих пені, 3 % річних та інфляційних втрат за неналежне виконання Відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Оскільки спір у цій справі стосується суттєвих умов договору транспортування природного газу, то для вирішення цього питання потрібно визначити природу цього договору та норми права, які підлягають застосуванню до регулювання відповідних відносин.

Скаржник стверджує, що договір транспортування природного газу є договором надання послуг, крім загальних норм ЦК України та ГК України, він також регулюється спеціальним законодавством про ринок природного газу ( Закон України «Про нафту і газ», Закон України «Про трубопровідний транспорт», Закон України «Про ринок природного газу», Кодекс ГТС, Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, Ліцензійні умови провадження господарської діяльності на ринку природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 р. № 201, Типовий договір транспортування природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2497 ).

За висновками суду попередньої інстанції договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до них застосовуються норми глави 64 ГК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами Скаржника і вважає помилковим зазначений висновок місцевого господарського суду з таких міркувань.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 32 Закону «Про ринок природного газу» (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (пункт 5 глави 1 розділу I; тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Натомість відповідно до частини першої статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Закон «При ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

Кодекс ГТС встановлює, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування (абзац перший пункту 1 глави 1 розділу VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Норми ЦК України та ГК України можуть застосовуватися до договору транспортування газу (як загальні норми) лише в частині, в якій вони не змінені спеціальним регулюванням, встановленим законодавством про ринок природного газу.

Отже, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором ( вказаного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 р. у справі № 921/184/21, відступивши від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.07.2020 р. зі справи № 920/206/19, від 23.07.2020 р. зі справи № 920/180/19, від 08.12.2021 р. зі справи № 904/949/21, про те що договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до правовідносин за ними підлягають застосуванню положення статей 306, 307, 315 ГК України, оскільки зазначені договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу ).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ГК України у статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору. Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 ( транспортування ), які згідно з пунктом 2.7 Договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Судом з`ясовано, що додатки -1, -2, до Договору сторонами не укладалися.

За оцінкою місцевого господарського суду відсутність зазначених додатків свідчить про неукладеність Договору в частині узгодження обсягу замовленої потужності (величина договірної потужності).

Проте, з таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону ( пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 ).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 р. зі справи № 922/189/18.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання Договору, зокрема звіти про використання замовленої потужності, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою ( договірною потужністю ), а також Акти наданих послуг та Рахунки на оплату ( реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» на адресу АТ «Дніпрогаз» підтверджує своєчасне направлення Оператором ГТС на офіційну електронну адресу АТ «Дніпрогаз» через Інформаційну платформу Звітів про використання договірної потужності з розрахунком перевищення розміру договірних потужностей, Актів наданих послуг та Рахунків на оплату ). Також, доказами використання Відповідачем потужності (її обсягів) в точках виходу з ГТС до ГРМ є висновки НКРЕКП, викладені в Акті від 13.07.2021 р. № 339, та інформація, зазначена Відповідачем уформах звітності № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) (копії наявні в матеріалах справи).

Так, згідно з пунктами 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу / виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу / виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу (пункт 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС).

Отже, здійснення господарської діяльності Відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи Позивача мають надходити до газорозподільної системи Відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання Додатку -1 Відповідачем як Замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким Позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

Отже, виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 Договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби Додатки -1 та -2 до Договору не укладаються, що помилково не врахував суд першої інстанції.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 р. у справі № 921/184/21.

Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу / виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу / виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму вебсайті перелік точок входу / виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу / виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС передбачено, що якщо замовник послуг з транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу / виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Відповідно до п. 3.2 Договору Оператор має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

Зазначеному праву Оператора кореспондується обов`язок Замовника не перевищувати замовлені потужності, визначені у цьому Договорі, а у разі перевищення договірної потужності здійснити додаткову плату Оператору, в порядку, визначеному цим Договором ( п. 4.1 Договору).

Вартість перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках воду/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця розраховується за формулою наведеною в п. 8.4 Договору.

Згідно п. 8.4 Договору Позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач Відповідача здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме: за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 386,39823 тис.м.3/добу всього на загальну суму 261 513,53 грн.; за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевиніення замовленої потужності в розмірі 1 292,57374 тис.м.3/добу всього на загальну суму 243 815,69 грн.; за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 249,72559 тис.м.3/добу всього на загальну суму 235 733,24 грн.; за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 203,50681 тис.м.3/добу всього на загальну суму 227 015,09 грн.; за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 103,75482 тис.м.Ддобу всього на загальну суму 208 199,06 грн.; за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2 412,80038 тис.м.3/добу всього на загальну суму 455 121,71 грн.; за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 4 037,35698 тис.м.3/добу всього на загальну суму 761 558,57 грн.; за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 6 555,87407 тис.м.3/добу всього на загальну суму 1 236 621,42 грн.. Всього на загальну суму 3 629 578,22 грн..

У відповідності до п. 8.4 Договору Позивачем було направлено на електронну адресу Відповідача в Інформаційній платформі: рахунок № 05-2019-/ від 31.05.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 261 513,53 грн. та Звіт про викрристання замовленої потужності за травень 2019 року; рахунок № 06-2019-/1000619 від 30.06.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 243 815,69 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року; рахунок № 07-2019-/1000719 від 31.07.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 235 733,24 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за липень 2019 року; рахунок № 08-2019-/1000819 від 31.08.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 227 015,09 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року; рахунок № 09-2019-/1000919 від 30.09.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 208 199,06 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року; рахунок № 10-2019-/1001019 від 31.10.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 455 121,71 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року; рахунок № 11-2019-/1001119 від 30.11.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 761 558,57 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року; рахунок № 12-2019-/1001219 від 31.12.2019 р. на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 236 621,42 грн. та Звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року.

Оформлення послуг, які надаються за Договором, за винятком послуг балансування здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов пункту 11.1 Договору.

Позивачем було направлено Відповідачу Акти наданих послуг ( перевищення замовленої (договірної) потужності) від 31.05.2019 р. № 05-2019-/1000519, від 30.06.2019 р. № 06-2019-/1000619, від 31.07.2019 року № 07-2019-/1000719, від 31.08.2019 р. № 08-2019-/1000819, від 30.09.2019 р. № 09-2019-/1000919, від 31.10.2019 року № 10-2019-/1001019, від 30.11.2019 року № 11-2019-/1001119, від 30.11.2019 р. №11-2019-/1001119, від 31.12.2019 р. № 12-2019-/1001219.

Згідно з п. 8.4 Договору, в редакції додаткової угоди № 1/ до Договору від 29.11.2017 р., підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем.

Відповідачем не здійснено сплату рахунків за перевищення замовленої потужності за травень - грудень 2019 року у строки, встановлені п. 8.4 Договору.

Договір містить розділ VII «Тарифи», пункти 7.1, 7.3 якого передбачають, що вартість послуг розраховується, зокрема розподіл потужності, - за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 р. № 2001 встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для AT «Укртрансгаз», яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01.05.2019 р.. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19 грн. за 1 000 куб. метрів на добу без ПДВ.

Зазначений тариф затверджено відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2517, згідно з пунктом 4 розділу І якої тариф на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу - виражена у грошовій формі вартість забезпечення у планованому періоді замовнику обсягу замовленої потужності, вираженої в 1000 м-3 (одиницях енергії) до одиниці часу в точках входу в газотранспортну систему та точках виходу з газотранспортної системи.

За результатами дослідження актів наданих послуг апеляційний суд встановив, що тариф, який застосував Позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим регулятором у відповідній точці виходу.

Відповідачем не здійснено оплату рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень - грудень 2019 року на загальну суму 3 629 578,22 грн., чим порушено умови п. п. 2, 5, 4.1, 8.4 Договору, а також права та інтереси Позивача, як кредитора у спірних правовідносинах.

У зв`язку з простроченням Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності за травень - грудень 2019 року, Позивачем, на підставах п. п. 13.1, 13.5 Договору, ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 3 ст. 198, ст. 232 ГК України нараховано Відповідачу пеню в розмірі 417 920,55 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 165 664,43 грн. та інфляційні втрати в розмірі 368 123,24 грн..

За таких обставин суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що: акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період травня - грудня 2019 року, надані Позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості; у зв`язку із простроченням Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої потужності Позивач правомірно нарахував Відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції щодо неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо кожної послуги, яка має надаватись за таким договором та необґрунтованість позовних вимог, є безпідставними, та свідчать про порушення судом першої інстанції ч. ч. 1,3 ст. 86 та ч. 5 ст. 236 ГПК України і, як наслідок, ухвалення необгрунтованого та незаконного рішення, яке підлягає скасування.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нове рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, а позов задоволено.

10. Судові витрати.

Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Позивача, судові витрати, понесені Акціонерним товариством "Укртрансгаз" підлягають відшкодуванню та покладаються на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" ( Відповідач ).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 р. у справі № 904/7656/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - суму основного боргу у розмірі 3 629 578,22 грн., пеню у розмірі 417 920,55 грн., 3% річних у розмірі 165 664,43 грн., інфляційну складову у розмірі 368 123,24 грн., судовий збір за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області, у розмірі 68 719,29 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 103 078,93 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст рішення складено 13.09.2022 р.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов