УХВАЛА

19 вересня 2022 року

м. Київ

Cправа № 910/11453/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Львова Б. Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» (далі - Товариство),

на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022

зі справи № 910/11453/21

за позовом Товариства

до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)

про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство 30.08.2022 подало касаційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 з цієї справи.

За результатами розгляду матеріалів цієї скарги касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху, оскільки вона оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі Товариство вказує, зокрема, що «підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень у цій справі є неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ураховуючи тут відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах». Водночас із касаційної скарги не вбачається щодо застосування яких конкретно норм права (пункт, частина, стаття) у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Разом з тим посилання на неправильне застосування норм права обов`язково повинні наводитись у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Отже, скаржнику необхідно чітко вказати норму права, щодо якої відсутній висновок верховного Суду в подібних правовідносинах з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційна скарга Товариства за змістом не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки в ній не зазначено норм права (пункт, частина, стаття) щодо якої відсутній висновок верховного Суду в подібних правовідносинах.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За приписами підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру було встановлено в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2 270,00 грн.

Предметом спору в зазначеній справі є дві вимоги немайнового характеру. Отже, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 9 080,00 грн.: ([2 270,00 грн.х2] х 200 %). Однак Товариство судового збору не сплатило.

Водночас скаржник у касаційній скарзі просив відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги до «ухвалення судового рішення у цій справі», оскільки через воєнний стан у нього є певні організаційно-фінансові труднощі у сплаті судого збору.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 3674, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину - інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Разом з тим наявність передбачених частиною першою статті 8 Закону умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може відстрочити сплату судового збору, Товариство у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не довело та не надало доказів на підтвердження того, що буде спроможне сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до «ухвалення судового рішення у цій справі».

Оскільки відповідно до статті 129 Конституції України як однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з неможливістю сплатити судовий збір, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати.

За таких обставин клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до частини першої статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

До касаційної скарги Товариство додало «скриншот сторінки електронної пошти адвоката Купайгородського Е. О.» про надіслання копії касаційної скарги на електронну адресу Комітету.

Водночас, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.12.2020 зі справи № 911/4670/13, чинне господарське процесуальне законодавство чітко визначає коло випадків, коли копії заяви, скарги чи клопотання разом з копіями доданих до них документів мають надсилатися учасникам справи саме листом з описом вкладення і наразі такі випадки стосуються виключно позовної заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги.

Неповідомлення сторони у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цієї сторони, принципи рівності та змагальності сторін, закріплені у статті 2 ГПК України.

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та зазначити норму права (пункт, частина, стаття) щодо якої відсутній висновок верховного Суду в подібних правовідносинах з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) ;

- надати докази, що підтверджують надсилання Комітету копії поданої до суду касаційної скарги і доданих до неї документів, а саме опис вкладення;

- надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі 9 080,00 грн., на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102;

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- код банку отримувача (МФО): 899998;

- рахунок отримувача: UA0026007;

- код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Керуючись статтями 174, 234, 290-292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відхилити клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 зі справи № 910/11453/21.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» на рішення господарського суду міста Києва від 08.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 зі справи № 910/11453/21 залишити без руху.

3. Надати товариству з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати на адресу: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

4. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс», що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скаржнику буде повернуто касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Б. Львов