ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2022 р. Справа №909/953/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О.С.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

Представники учасників у справі не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської квартирно - експлуатаційної частини району вих.№11/227 від 08.02.2022 (вх. ЗАГС №01-05/507/22 від 14.02.2022)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області

від 20.01.2021 (повний текст 25.01.2022,

суддя Стефанів Т.Д.)

у справі №909/953/21

за заявою: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Івано-Франківськ

до боржника: Будинкоуправління №1 Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району,

м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.11.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району; визнано грошові вимоги Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району в сумі 347093,79 грн та 22700 грн судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном на 170 календарних днів (до 30.04.2022); розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ігнатіва О.Л.

Офіційне оприлюднення про відкриття справи про банкрутство було здійснено 11.11.2021.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подано заяву до Господарського суду Івано-Франківської області, в якій просило визнати грошові вимоги кредитора до боржника в сумі 3890770,38 грн, з яких: 3357992,14 грн - основний борг, 501389,39 грн - штрафні санкції, 31388,85 грн - державне мито та витрати на ІТЗ, судовий збір в розмірі 4540,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №909/953/21 визнано грошові вимоги у повному обсязі Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району у розмірі 3890770,38 грн та 4540 грн 00 коп. судового збору.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду ініціюючим кредитором у справі Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною району подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким у визнанні грошових вимог ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" відмовити.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що відповідно до повідомлення №49 від 20.12.2021 розпорядником майна відмовлено у визнанні грошових вимог ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго". Крім того, покликаючись на норми ст. ст. 4, 12 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник зазначає, що строк пред`явлення до виконання наказів, якими обґрунтовані грошові вимоги ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до боржника, закінчився, а тому відсутні підстави для визнання вказаних грошових вимог у даній справі, що не взято до уваги судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали.

ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що доводи апелянта про закінчення строку пред`явлення до виконання наказів та відсутність підстав для задоволення грошових вимог до боржника у зв`язку із цим, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, предметом розгляду в суді першої інстанції була заява про визнання грошових вимог, а не заяви до виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання відповідних наказів суду. З урахуванням викладеного, просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі подано не було.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи,належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Згідно зі ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що заява кредитора має містити, зокрема, розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування. До заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

З матеріалів справи встановлено, що 08.12.2021 ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" подано до місцевого господарського суду заяву про визнання грошових вимог до Будинкоуправління № 1 Івано-Франківської КЕЧ району в розмірі 3890770,38 грн.

Враховуючи наведене та пояснення представника кредитора ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про залишок несплаченого боргу в сумі 3890770,38 грн, з огляду на приписи ч.4 ст.75 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення поданої кредитором заяви про визнання грошових вимог у вказаному розмірі.

Однак, судова колегія з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що розмір заявлених грошових вимог ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до боржника обґрунтовано наступним:

- рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2003 у справі №П-2/142 про стягнення з боржника 519358,66 грн боргу, 14890,24 грн інфляційних збитків, 30301,77 грн пені. На виконання рішення видано наказ № 17261 від 13.11.2003;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2009 у справі №9/101 згідно з якою позов задоволено частково, стягнуто з боржника 2490321,35 грн боргу, 20861,55 грн державного мита за розгляд справи в суді першої інстанції, 96,53 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 10430 грн 77 к. державного мита за перегляд справи в суді апеляційної інстанції. На виконання постанови видано накази № 5756 від 17.09.2009 та № 5757 від 17.09.2009;

- ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2010 у справі №9/101 затверджено мирову угоду (на стадії виконання рішення), якою розстрочено заборгованість, яка підлягає стягненню на підставі вказаних вище наказів суду;

- рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2009 у справі №П-5/115 про стягнення з боржника 1482671,20 грн основного боргу, 388247,89 грн інфляційних збитків, 67949,49 грн 3 % річних. На виконання рішення видано наказ № 484 від 02.02.2009;

- ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2010 у справі №П-5/115 затверджено мирову угоду (на стадії виконання рішення), якою розстрочено заборгованість, яка підлягає стягненню на підставі вказаного вище наказу суду.

На дату видачі судових наказів № 17261 від 13.11.2003, № 5756 від 17.09.2009, № 5757 від 17.09.2009 та № 484 від 02.02.2009 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.

За статтею 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на дату видачі судових наказів) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

05.04.2016 набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2016 року унормовано, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, виходячи із змісту наведених норм законодавства, строк пред`явлення до виконання судових наказів № 17261 від 13.11.2003, № 5756 від 17.09.2009, № 5757 від 17.09.2009 та № 484 від 02.02.2009 закінчився, а стягувач не звертався до суду із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що згідно листа-відповіді приватного виконавця №01/29-8871 від 17.12.2021 (а.с. 49) на запит арбітражного керуючого повідомлено, що відповідно до пошукової інформації, отриманої за допомогою програмного забезпечення АРМ «Виконавець» за параметрами пошуку «Регіон Україна», «Код ЄДРПОУ боржника 24964336» серед стягувачів з станом виконавчого провадження зупинено, на виконанні Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» не облікується.

Більше того, відповідно до витягу з реєстру виконавчих проваджень (а.с.50) встановлено, що ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2010 у справі №9/101 та від 15.06.2010 у справі №П-5/115, якими затверджено мирові угоди, повернуті без виконання, у зв`язку із відмовою у відкритті виконавчого провадження. Також повернутий без виконання наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2009 №484.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч. 1 та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, з якою погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2022 у справі № 34/425.

Окрім цього, судова колегія зазначає, що пред`явлення кредитором у справі про банкрутство грошових вимог до боржника на підставі судових рішень із урахуванням того, що закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказів, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про визнання грошових вимог до боржника у даній справі.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у цій справі підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у визнанні грошових вимог ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до боржника.

Судові витрати.

Відповідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи те, що ухвалу суду першої інстанції скасовано, судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді слід стягнути з ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Керуючись ст.ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Івано-Франківської квартирно - експлуатаційної частини району задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2022 у справі №909/953/21 скасувати. Прийняти нове рішення.

Відмовити Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у визнанні грошових вимог до Будинкоуправління №1 Івано-Франківської КЕЧ району у розмірі 3890770,38 грн та 4540,00 грн судового збору.

3.Стягнути з Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (, адреса:76009, м.Івано-Франківськ, вул.Б.Хмельницького, 59 а) на користь Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (, адреса: 76014, м.Івано-Франківськ, вул. Національної Гвардії, 14г) судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста одна) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 07.09.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді О.С. СКРИПЧУК

Н.М. КРАВЧУК