ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р. Справа№ 921/494/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Денисевич К.Ю.

за участю представників сторін:

позивач Швирло Б.Б.

представник позивача Жовтий М.М., ордер ТР №073081 від 10.08.2022

відповідачів не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 (повний текст рішення складено 04.04.2022) у справі № 921/494/21 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Швирла Бориса Богдановича

до 1. Головного управління національної поліції в Тернопільській області

2. Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди,завданої незаконними діями органів досудового слідства та бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

02.08.2021 Фізична особа-підприємець Швирло Борис Богданович (далі - ФОП Швирло Б. Б., позивач) звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУНП в Тернопільській області, відповідач-1) та Державної казначейської служби України (далі - відповідач-2) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства у розмірі 291 910,25 грн, з яких 266 910,25 грн матеріальної шкоди (збитків), 15 000 грн витрат на послуги аудиторської фірми та 10 000 грн витрат на послуги адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконними діями органів досудового розслідування, вчиненими в межах кримінального провадження №0000239, при цьому незаконність вказаних дій, за твердженням позивача, підтверджується фактом закриття зазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. За доводами позивача, у зв`язку з незаконними діями, а саме: проведенням обшуку, виїмкою значної кількості робочої документації, безпідставним опломбуванням виробничого обладнання та комунікацій постачання води, належних позивачу на праві власності, ФОП Швирлу Б. Б. завдано майнову шкоду, яка полягала в припиненні роботи на підприємстві протягом п`яти місяців під час проведення обшуку та простою опломбованого обладнання, а подальше досудове розслідування стало причиною втрати позивачем прибутку та клієнтів, понесення витрат на професійну правничу допомогу та послуги аудиторської фірми, нанесення шкоди його авторитету як громадянину та підприємцю.

Позивач свої вимоги мотивує з посиланням на статті 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.08.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Швирло Бориса Богдановича до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Державної казначейської служби України про стягнення 291 910,25 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця Швирла Бориса Богдановича 266 910,25 грн матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Головного управління національної поліції в Тернопільській області в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4003,65 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що в діях органу державної влади наявні три обов`язкові елементи цивільного правопорушення, а саме: неправомірність дій, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Водночас, суд встановив, що розмір завданих позивачу збитків підтверджується належними і допустимими доказами. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили витрати позивача на послуги аудиторської фірми та послуги адвоката.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Головне управління національної поліції в Тернопільській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2022 у справі № 921/494/22 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачем доведена наявність збитків та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та збитками. На думку апелянта, позивачем не доведено наявність сукупності трьох складових, яка є обов`язковою для покладення на відповідачів такої міри відповідальності, як відшкодування збитків. Зокрема, апелянт не погоджується з періодом, за який позивач просить відшкодувати збитки, оскільки виробництво позивача було опломбовано лише з 08.11.2018 по 07.03.2019. Крім того, поданий на підтвердження матеріальної шкоди аудиторський звіт №2075/1 від 01.06.2019 не може бути самостійним та достатнім доказом факту понесення матеріальних збитків завданих органом досудового розслідування.

27.04.2022 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2022 передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2022 відкладено вирішення питання про подальший рух апеляційної скарги Головного управління національної поліції в Тернопільській області на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №921/494/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №921/494/21.

24.05.2022 матеріали справи №921/494/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2022 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи, надано скаржнику строк на усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги.

Апелянтом протягом встановленого вказаною ухвалою строку (десять днів з дня вручення ухвали) були усунені недоліки оформлення апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду на 10.08.2022 (з урахуванням заяви про усунення недоліків).

01.08.2022 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення без змін. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення завданих збитків з відповідачів на користь позивача, а наведені в апеляційній скарзі доводи ГУНП в Тернопільській області не відповідають дійсним обставинам справи, в той час як подання апеляційної скарги має на меті уникнення відшкодування завданої шкоди.

08.08.2022 ГУНП в Тернопільській області подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яким просить суд провести судове засідання у даній справі призначене на 10.08.2022 за участю представника відповідача-1 у режимі відеоконференції в приміщенні Тернопільського апеляційного суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

До клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не додано доказів його направлення іншим учасникам справи, а відтак, відповідачем-1 не дотримано вимог ГПК України. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні клопотання про участь ГУНП в Тернопільській області у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Відповідачі чи їх представники у судове засідання не з`явився.

Відповідно до даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» відповідачі мають зареєстрований Електронний кабінет. Довідкою про доставку електронного документа підтверджується доставка до електронного кабінету Головного управління національної поліції в Тернопільській області та Державної казначейської служби України ухвали суду від 20.07.2022, якою внесено описку до ухвали про відкриття апеляційного провадження та вказано вірну дату судового засідання 10.08.2022.

Отже, про дату, час та місце судового засідання апелянт був повідомлений належним чином.

Також слід зазначити, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому учасники по справі не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідачів у судовому засіданні 10.08.2022, тоді як його вимоги та доводи апелянта вже викладені в його апеляційній скарзі.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, заслухавши пояснення позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, у якому просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в його користь за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку (Державне казначейство України) завдану йому моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, матеріальну шкоду у розмірі 266910,25 грн прямих збитків та 15 000 грн витрат на послуги аудиторської фірми.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.06.2021 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства та їх бездіяльністю, задоволено. Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунку коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 50000 грн заподіяної моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.06.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення заподіяної незаконними діями органів досудового слідства та їх бездіяльністю в частині вимог позивача про стягнення із відповідачів в його користь за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 281810,25 грн закрито, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу право на звернення із вказаною позовною вимогою у порядку господарського судочинства, тобто до Господарського суду Тернопільської області.

Постановою Тернопільського апеляційного суду рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.06.2021 у справі № 607/2013/20 року залишено без змін.

Отже, позивач звернувся з новим позовом в порядку господарського судочинства про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 266 910,25 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.08.2017 Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за матеріалами правоохоронного органу та зареєстровано кримінальне провадження № 0000239 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000239 від 19.08.2017 вбачається, що «…громадянин Б , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, організував незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення (води) без спеціального дозволу на користування надрами на території Тернопільської області та налагодив виробництво, фасування та збут бутельованої питної води.».

Як вбачається із рапорту оперуповноваженого УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України від 18.08.2017 року, в ході проведення заходів було виявлено незаконну діяльність гр. ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , який будучи суб`єктом підприємницької діяльності, у комерційних цілях, в порушення ст., ст. 19, 21, 23 Закону України «Про надра» організував злочинну схему видобутку корисних копалин загальнодержавного значення без спеціального дозволу на користування надрами. В подальшому, спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом незаконного видобування підземних вод налагодив виробництво бутильованої питної води торгових марок «Щедрик», «Збручанська купіль» та збут на території західного регіону. Реалізацію та постачання незаконно виготовленої питної води ОСОБА_1 , здійснює з використанням власного автотранспорту.

Матеріалами кримінального провадження № 0000239, встановлено, що органом досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді під час досудового розслідування проводились негласні слідчі дії: візуальне спостереження за місцем, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем ведення ОСОБА_1 своєї підприємницької діяльності, а також неодноразово проводились негласні слідчі дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру, якими він користувався.

Крім цього, як вбачається із ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 20.09.2018, задоволено клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів та надано тимчасовий доступ до інформації, яка становить банківську таємницю про повний рух грошових коштів по поточних рахунках, які належать ОСОБА_1 із розшифровкою контрагентів, їх рахунків та сум та призначень платежів.

Також, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.11.2018 задоволено клопотання слідчого ГУНП в Тернопільській області про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянці за кадастровим номером №:02:002:0125, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 з метою виявлення та вилучення обладнання, призначеного для видобування води, зразки води, яка видобута зі свердловини, що знаходиться на даній земельній ділянці і використовується для виробництва бутильованої води, документів, які свідчать про постачання води, тару, в якій здійснюється розлив води. Такий обшук був проведений органом досудового розслідування, про що свідчить його протокол від 08.11.2018 наявний у матеріалах кримінального провадження.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.11.2018 задоволено клопотання слідчого ГУНП в Тернопільській області про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку у будинку, інших господарських та підсобних приміщеннях, по АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 з метою виявлення та вилучення обладнання, призначеного для видобування води, документів, які свідчать про постачання та реалізацію води, тару, в яку здійснюється розлив води, який в подальшому було проведено органом досудового розслідування 08.11.2018.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2018 задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Накладено арешт на майно та документи, які було вилучено в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 .

09.03.2019 старшим слідчим СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Мудрим Ю.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000239, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

15.02.2005 ОСОБА_1 , отримав свідоцтво на знак для товарів та послуг на торгову марку « Щедрик» та 10.06.2011 ОСОБА_1 , було видано свідоцтво на знак для товарів та послуг № 139721 на торгову марку «Збручанська купіль».

10.05.2012 ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець отримав дозвіл, виданий Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області терміном дії з 10.05.2012 до 10.04.2015 на спеціальне водокористування ПП « Швирло Б.Б. » свердловиною з ціллю господарсько-побутового і технологічного водопостачання та відведення зворотних вод.

Також згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В00 № 125801, ОСОБА_1 , 02.03.2001 зареєстрований як фізична особа підприємець.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ОСОБА_1 зазначено «виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки».

Таким чином, із наведеного встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000239 від 19.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України, стосовно ОСОБА_1 проводились слідчі дії, у тому числі негласні слідчі дії, а саме візуальне спостереження, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, які обмежували права позивача. Зокрема, здійснено втручання у приватне спілкування ОСОБА_1 шляхом отримання в оператора стільникового зв`язку доступу до інформації про трафіки з`єднань мобільного телефону, який належав позивачу. Також, за місцем проживання ОСОБА_1 , а також за місцем здійснення ним підприємницької діяльності органом досудового розслідування було проведено обшуки, порушено недоторканість житла та право власності під час яких були вилучені документи, пов`язані із здійснення ним підприємницької діяльності, накладено арешт на майно, опломбовано виробниче обладнання, заблоковано виробничу діяльність як суб`єкта підприємницької діяльності.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні тривало з 19.08.2017 по 09.03.2019, тобто 18 місяців.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої цієї ж статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про прокуратуру" - прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У статті 2 вказаного Закону визначено, що на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З огляду на викладене відповідач-1 у даній справі - Головне управління національної поліції в Тернопільській області є органом державної влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Норми частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України можна розглядати як спеціальні відносно загальних правил статті 1173 Цивільного кодексу України, оскільки вони містять спеціальний склад і розраховані на випадки завдання шкоди саме фізичній особі певними незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб до яких відносяться: а) органи дізнання; б) попереднього (досудового) слідства; в) прокуратура тощо.

Отже, положення передбачені частиною 1 статті 1176 Цивільного кодексу України (шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду) не застосовуються до інших незаконних дій або бездіяльності чи незаконного рішення органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто шкода, завдана юридичній особі, відшкодовується згідно з частиною 6 статті 1176 Цивільного кодексу України на загальних підставах.

Для відшкодування шкоди за правилами частини 6 статті 1176 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Як вже зазначалося, розглядаючи дану справу судом першої інстанції встановлено, що слідчими ГУНП в Тернопільській області було ініційовано обшук в приміщенні позивача і під час обшуку було опломбовано його виробничі потужності, а згодом закрито кримінальне провадження в рамках якого проводився обшук у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Досудове розслідування проводилось органами дізнання протягом 18 місяців із проведення відповідних дій. З 8 листопада 2018 року по 19 квітня 2019 року, внаслідок опломбування виробничого обладнання позивача, було заблоковано його виробничу діяльність, чим завдано матеріальної шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що з боку відповідача-1 мало місце порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок проведення обшуку його виробничих потужностей та їх опломбування, що свідчить про фактичну наявність неправомірних дій відповідача-1 та засвідчує наявність причинно-наслідкового зв`язку у спірному деліктному правовідношенні.

При цьому, при розгляді даної справи судом першої інстанції досліджено аудиторський звіт №2075/1 від 01.06.2019 про фактичні матеріальні втрати позивача за період простою його підприємства.

Згідно змісту вказаного висновку встановлено розмір недоотриманого прибутку Фізичної особи-підприємця Швирла Бориса Богдановича за період з 09.11.2018 по 18.04.2019 склав 216 255,75 грн. Розрахунок проводився на основі середньоденного прибутку від реалізації продукції за 2018 до припинення фактичної діяльності. Сума втраченої вигоди у період з 19.04.2018 по 27.05.2018 становить 50 654,50 грн.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

В силу вимог статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Отже, колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що позивачем не доведено розміру матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, оскільки відповідно до аудиторського звіту №2075/1 від 01.06.2019, які в сукупності з іншими доказами у справі, дають можливість встановити фактичні матеріальні втрати позивача за період простою його підприємства. Відповідач власного розрахунку завданих збитків до суду не надав, клопотань про проведення судово-бухгалтерської експертизи ним не заявлялись. Водночас, колегія суддів зазначає, що заявлені до витребування бухгалтерські документи, які б засвідчували помісячний дохід ФОП Швирла Бориса Богдановича за 2016, 2017 роки, не впливають на розрахунок збитків аудиторського звіту, оскільки не містять вихідних даних для такого розрахунку.

Водночас, жодних доказів, які підтверджують розмір матеріальної шкоди у вигляді витрат на послуги аудиторської фірми та витрат на послуги адвоката позивачем не надано.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Тернопільській області на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №921/494/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №921/494/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №921/494/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.09.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко