ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Справа №927/1323/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 14.06.2022 (повний текст складено - 29.06.2022)

у справі №927/1323/21 (суддя - Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право"

до Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника"

про стягнення 127 120,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПП Право" (далі - ТОВ "ПП Право") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" (далі - КП "Служба Єдиного Замовника") заборгованості у розмірі 127 120,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ПП Право" посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг від 02.01.2020 №01/2020.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не підтверджено факт виконання договірних зобов`язань перед відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ "ПП Право" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, якими врегульовані питання укладання договорів та виконання взятих на себе договірних зобов`язань, а також у зв`язку з хибними висновками щодо правової природи договору від 02.01.2020 №01/2020 та помилковим тлумаченням тих умов договору, відповідно з якими відповідач повинен виконувати своє грошове зобов`язання по сплаті щомісячних платежів за його обслуговування на постійній основі на протязі дії договору з моменту його укладення та до припинення, а також у зв`язку з невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 апеляційну скаргу ТОВ "ПП Право" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Ткаченка Б.О., Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкладено розгляд питань про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "ПП Право" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

03.08.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/1323/21 з Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №927/1323/21 за апеляційною скаргою ТОВ "ПП Право" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "ПП Право" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач у порядку статті 263 ГПК України скориставшись своїм правом, 01.09.2022 подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ "ПП Право" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ПП Право".

Зокрема, відповідач у своєму відзиві зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до норм процесуального та матеріального права, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Також, на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив поновити (продовжити) строк на подання відзиву, з незалежних від комунального підприємства причин, а саме внаслідок дії на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб та систематичного проголошення повітряних тривог на території Чернігівської області впродовж 24-26 серпня 2022 року, а також у зв`язку із закриттям Ніжинського поштового відділення внаслідок необхідності забезпечення безпеки працівників та відвідувачів, 26.08.2022 відзив на апеляційну скаргу не був прийнятий до відправлення.

Відповідно до статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів розглянувши вищевказане клопотання дійшла висновку про його задоволення, у зв`язку з поважністю причин пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з тим, що, на думку КП "Служба Єдиного Замовника", вирішення спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем вимагає повного та всебічного з`ясування обставин справи та додаткових усних пояснень по справі.

Згідно з частиною 3 статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи №927/1323/21, ціна позову у даній справі складає 127 120,00 грн., тобто є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позовної заяви (2 270,00 грн. з 01.01.2021*100 = 227 000,00 грн.).

Крім того, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для винесення справедливого, вмотивованого та обґрунтованого рішення, колегія суддів не вважає за доцільне проводити судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 3 статті 247 ГПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

На підставі вищевикладеного, виходячи із зазначених правових норм, оскільки предметом спору у цій справі є сума, яка є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 02.01.2020 між КП "Служба Єдиного Замовника" (клієнт) та ТОВ "ПП Право" (виконавець) укладено договір на надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг №01/2020, за умовами якого виконавець зобов`язується надавати консультаційно-інформаційні, юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цією угодою, а клієнт - прийняти ці послуги та оплачувати їх на умовах, в обсязі та строках, визначених даним договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору виконавець бере на себе надання консультативно-інформаційних та юридичних послуг:

а) бере безпосередню участь у підготовці та укладенні різного роду договорів, які укладаються клієнтом з іншими підприємствами та громадянами, надає допомогу з організації контролю за виконанням цих договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій у відношенні до контрагентів, які не виконують договірних зобов`язань;

б) організовує та веде претензійну роботу за матеріалами, які підготовлює клієнт;

в) складає проекти необхідних процесуальних документів, листів, скарг, претензій та позовних заяв;

г) узагальнює та аналізує розгляд судових справ, результати розгляду претензій, надає клієнту пропозиції з усунення виявлених недоліків;

д) надає консультаційні та адвокатські послуги щодо захисту інтересів клієнта в державних органах та усіх інстанціях судів та господарських судів, при потребі з особистою участю та представництвом клієнта у вищеназваних органах;

д) інформує та консультує клієнта про нове законодавство;

є) веде роз`яснювальну роботу щодо застосування нормативно-правових актів при прийнятті господарських рішень клієнтом та здійснює правове обґрунтування при прийнятті клієнтом відповідних рішень;

ж) консультує клієнта при прийнятті ним рішень, що входять до компетенції трудових, адміністративних, податкових, господарських, цивільних правовідносин;

з) забезпечує представництво клієнта перед контролюючими, правоохоронними органами, а також представництво в судах на підставі окремих угод в межах цього договору;

і) надає інші правові та консультативні послуги на замовлення клієнта.

За умовами пункту 3.1 договору клієнт зобов`язаний оплачувати вчасно послуги виконавця.

Відповідно до пункту 4.1 договору за послуги згідно пункту 1.1 договору клієнт зобов`язується здійснювати оплату виконавцю шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок, вказаний у договорі.

Вартість помісячних послуг, зазначених у пункті 1.1 договору, за домовленістю сторін визначено у розмірі кратному 7 встановленим на момент укладення договору розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 14 714,00 грн./місяць (2 102,00 грн. х 7 = 14 714,00 грн.) без ПДВ. Встановлена договором вартість послуг у сумі 14 714,00 грн./місяць за базовий перший місяць дії договору підлягає перерахунку у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб на підставі відповідних нормативно-правових актів шляхом її приведення до розміру, кратного 7, до розміру законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 4.2 договору).

Згідно з пунктом 4.3 договору виконавець подає акт виконаних робіт (наданих послуг) на підпис клієнту не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому надаються послуги, а клієнт у 3-денний строк після закінчення місяця, в якому надавались послуги, повертає виконавцю підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) або надсилає свої претензії (у разі їх наявності).

У пункті 4.4 договору сторони погодили, що строк оплати послуг визначено період з 1 до останнього числа місяця, наступного за тим, в якому надавались послуги.

Представництво клієнтом своїх інтересів на умовах даного договору здійснюється шляхом надання відповідної довіреності представнику виконавця (пункт 6.4 договору).

Відповідно до пункту 6.6 договору підставою для оплати послуг за договором є акт виконаних робіт, підписаний клієнтом та рахунок за послуги, наданий виконавцем.

Договір укладений строком на дванадцять місяців з 01.01.2020 по 31.12.2020 включно і підлягає пролонгації на тих же умовах у разі, якщо жодна з сторін не пізніше, ніж за два місяці до закінчення строку його дії, письмово не повідомить іншу сторону про розірвання (пункт 7.1 договору).

Позивач вказує на те, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є абонентським, а визначений у ньому порядок проведення оплати не пов`язується та не передбачає попереднього встановлення клієнтом виконавцю конкретного обсягу послуг на кожен місяць та отримання від нього певних результатів, які повинні в кінці місяця передаватись йому за актом.

На виконання умов спірного договору ТОВ "ПП Право" цінними листами з описами вкладень направляв на адресу відповідача акти прийому-передачі абонентських юридичних послуг від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021, від 30.09.2021, від 31.10.2021, від 30.11.2021, а також рахунки-фактури від 30.04.2021 на суму 15 890,00 грн., від 31.05.2021 на суму 15 890,00 грн., від 30.06.2021 на суму 15 890,00 грн., від 31.07.2021 на суму 15 890,00 грн., від 31.08.2021 на суму 15 890,00 грн., від 30.09.2021 на суму 15 890,00 грн., від 31.10.2021 на суму 15 890,00 грн., від 30.11.2021 на суму 15 890,00 грн. Всього в актах зазначено вартість наданих послуг на загальну суму 127 120,00 грн. Докази направлення відповідачу актів прийому-передачі послуг наявні у матеріалах справи.

У вищенаведених рахунках-фактурах у графі "Найменування" зазначено: "Щомісячний платіж за послуги згідно умов договору №01/2020 від 02.01.2020 за (відповідний місяць, вказаний в рахунках) 2021 року з урахуванням розміру мінімального прожиткового мінімуму у цьому періоді".

В актах прийому-передачі абонентських, юридичних послуг зазначено про те, що виконавець та замовник склали акт про наступне: Абонентські послуги згідно договору №01/2020 від 02.01.2020 за (відповідний місяць, вказаний у вищезазначених актах) 2021 року надані у повному обсязі, претензій до виконавця немає.

Акти прийому-передачі абонентських юридичних послуг підписані лише з боку позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе грошові зобов`язання згідно з пунктами 4.2, 4.4 договору не виконав, оплату послуг за договором за період з квітня 2021 року - листопад 2021 року включно не здійснив.

Позивач зазначає, що відповідач відмовився від підписання пред`явлених йому актів про надання послуг за вказані місяці та від їх повернення на адресу позивача; відмова відповідача від підписання направлених йому актів за умовами абонентського договору жодним чином не звільняє його від обов`язку своєчасного та повного виконання грошових зобов`язань, взятих на себе за договором; обґрунтованих претензій після отримання актів про надання послуг відповідач на адресу позивача не надсилав.

У зв`язку з наведеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з КП "Служба Єдиного Замовника" заборгованості у розмірі 127 120,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов підтвердив факт укладення між сторонами договору щодо надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг від 02.01.2020 №01/2020.

Водночас, у заперечення позовних вимог відповідач заперечив факт надання позивачем послуг, визначених договором, а саме консультаційно-інформаційних, юридичних послуг за період з квітня-листопада 2021 року. КП "Служба Єдиного Замовника" зазначило, що укладений сторонами договір не містить умов абонентського договору, сам факт укладення договору не свідчить про його фактичне виконання; акти прийому-передачі наданих послуг підписані в односторонньому порядку позивачем та є недійсними; акти прийому-передачі не містять інформації про зміст та обсяг господарської операції, зокрема, не містять переліку наданих у відповідному місяці послуг. Щодо відсутності необхідності у користуванні послугами, передбаченими договором, КП "Служба Єдиного Замовника" направляло листи з описом вкладення на юридичну адресу позивача, але позивач жодного разу не ставив питання про доцільність подальшої співпраці з відповідачем, зважаючи на систематично отримані ним листи щодо відсутності потреби у послугах.

На підтвердження відсутності потреби у користуванні консультаційно- інформаційними та юридичними послугами відповідачем до матеріалів справи надано листи: від 31.03.2021 №298, від 29.04.2021 №407, від 28.05.2021 №510, від 25.06.2021 №622, від 29.07.2021 №740, від 26.08.2021 №826, від 27.09.2021 №939, від 26.10.2021 №1074, від 29.11.2021 №1222, а також листи: від 24.06.2021 №617, від 26.08.2021 №827, від 27.09.2021 №938, від 02.12.2021 №1244, від 02.12.2021 №1245, від 02.12.2021 №1246, від 02.12.2021 №1247 щодо не підписання актів прийому-передачі послуг та не прийняття їх до оплати внаслідок ненадання позивачем послуг відповідачу у відповідному періоді.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України)

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 526 ЦК України.

Статтею 193 ГК України та статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За приписами 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір надання консультаційно-інформаційних та юридичних послуг від 02.01.2020 №01/2020 не охоплює собою правову сутність надання абонентських послуг позивачем. Предметом спірного договору відповідно до пункту 1.1 є надання консультаційно-інформаційних, юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Місцевий господарський суд зазначив, що юридичний консалтинг є одним із засобів, за допомогою якого здійснюється юридичне обслуговування суб`єкта господарювання, основною метою якого слід вважати вирішення конкретних завдань правого характеру, а основною метою юридичного обслуговування є виконання всієї роботи правового характеру, що виникає у зв`язку із здійсненням суб`єктом господарювання своєї підприємницької діяльності, з чим погоджується судова колегія.

Також, місцевий господарський суд обґрунтовано вказав про відсутність у спірному договорі умов про абонентське юридичне обслуговування позивачем відповідача, за якими ТОВ "ПП Право" мало б право на щомісячну плату в сумі 14 714,00 грн. незалежно від факту надання відповідачеві юридичних послуг. З договору вбачається, що сплаті підлягають лише замовлені і фактично надані юридичні послуги, а не сама можливість відповідача користуватися ними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у ході розгляду справи не надано документальних доказів того, що останній фактично надавав відповідачеві юридичні послуги, обумовлені укладеним сторонами у справі договором.

Крім того, місцевий господарський суд звернув увагу на те, що позивачем у ході розгляду справи не надано жодних документальних доказів того, що ТОВ "ПП Право" фактично здійснювалося саме абонентське юридичне обслуговування та не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із виконанням завдань, не зазначено місце виконання таких послуг та їхній обсяг.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, яка діяла на дату здійснення господарських операцій) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням приписів вказаних вище норм для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Доводи позивача про те, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є абонентським договором і не вимагає його реального виконання з боку позивача, спростовуються викладеним вище.

У пункті 2.1 договору сторонами визначено перелік надання консультативно-інформаційних та юридичних послуг, які виконавець взяв на себе надати замовнику.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем не надано доказів надання відповідачеві обумовлених договором послуг, оскільки у жодному акті виконаних робіт не йдеться про те, які саме з перелічених у пункті 2.1 договору послуг надавалися позивачем у справі. З доданих до позовної заяви копій актів вбачається, що вони фактично виготовлені за певним шаблоном, без зазначення виду наданих послуг.

Отже, додані позивачем акти прийому-передачі абонентських юридичних послуг від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021, від 30.09.2021, від 31.10.2021, від 30.11.2021, не є належними доказами надання позивачем відповідачеві послуг за договором.

Судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги доводи відповідача про те, що у останнього була відсутня потреба у необхідності у користуванні послугами, передбаченими договором, а тому КП "Служба Єдиного Замовника" повідомляло позивача листами з описом вкладення на його юридичну адресу, але ТОВ "ПП Право" жодного разу не ставило питання про доцільність подальшої співпраці з відповідачем, зважаючи на систематично отримані ним листи щодо відсутності потреби у послугах.

Крім того, відповідач листами повідомляв позивача про не підписання актів прийому-передачі послуг та не прийняття їх до оплати внаслідок ненадання позивачем послуг відповідачу у відповідному періоді. Відповідні листи містяться у матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позивачем не підтверджено факт виконання договірних зобов`язань перед відповідачем.

Таким чином, недоведеність факту виконання договірного зобов`язання однією із сторін договору є підставою для висновку про відсутність у іншої сторони договору здійснювати зустрічне виконання.

Доводи позивача про те, що відсутність на підприємстві посади юриста зумовлює надання підприємству абонентських послуг на умовах спірного договору та юридичний супровід його поточної господарської діяльності, спростовується колегією суддів, оскільки наявність або відсутність посади юриста на підприємстві не створює правових підстав для абонентського обслуговування підприємства, у разі відсутності у предметі договору.

Згідно зі статтями 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у справі №927/1323/21.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ТОВ "ПП Право" - без задоволення.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПП Право" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.06.2022 у справі №927/1323/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПП Право".

4. Матеріали справи №927/1323/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко