РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2022Справа № 910/76/22

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джома Україна»

про стягнення 25 623,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (надалі - ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джома Україна» (надалі - ТОВ «Джома Україна») про стягнення 25 623,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару за договором про закупівлю товарів №146/2174 від 29.09.2021, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 624,96 грн. та штрафу у розмірі 24 998,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

01.02.2022 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Джома Україна» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вказує на невірний розрахунок позивачем пені та штрафу, у зв`язку з чим просить суд позов задовольнити частково, у розмірі 5 678,47 грн.

Разом з відзивом на позов відповідачем подано клопотання про призначення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами п. 5 - 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного з викликом так і без виклику) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за змістом указаних приписів закону сторони мають право (і суд надає їм таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

На переконання суду, характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а відповідачем не наведено обґрунтованих підстав для призначення судового засідання у даній справі.

07.02.2022 через канцелярію суду від ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» надійшла заява про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

29.09.2021 між ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (покупець) та ТОВ «Джома Україна» (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів №146/2174 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, на підставі наказу Мінмолодьспорту від 25.06.2021 №2174 «Про придбання спортивного обладнання та інвентарю довгострокового використання, спортивного одягу, взуття та аксесуарів спеціального призначення, малоцінних предметів та інвентарю, матеріалів спортивного призначення, спортивного інвентарю індивідуального користування для забезпечення підготовки та участі національних збірних команд України з олімпійських видів спорту в міжнародних змаганнях» постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю спортивний одяг для гандболу, код ДК 021:2015:18410000-6 Спеціальний одяг, а покупцю - прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 3.1 Договору строк поставки товару до 29.10.2021.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що покупець має право відмовитись від приймання товару у випадках: невідповідності товару санітарним, технічним та іншим нормам, стандартам та вимогам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду; відсутності митної декларації (у разі іноземного походження товару); виявлення виробничих та інших дефектів товару; невідповідності умов постачання, визначених цим договором (порушення строків поставки;невідповідність цін, асортименту, якості або кількості поставленого товару, визначеному в Додатку №1); невідповідності комплектності товару технічному паспорту; відсутності/недійсності або невідповідності поставленому товару товарно-супровідних документів, визначених чинним законодавством України та п. 3.6 цього договору; якщо до закінчення строку придатності поставленого товару залишилось менше ніж 50% від загального строку придатності (у разі встановлення виробником строку придатності товарів); в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі виявлення покупцем недоліків/дефектів товару під час приймання товару, визначених п. 3.8 цього договору, уповноважений представник покупця не приймає такий товар, а постачальник зобов`язується протягом 5 (п`яти) календарних днів, але не пізніше терміну, встановленого пунктом 3.1 цього договору, здійснити поставку якісного аналогічного товару. Всі додаткові витрати, пов`язані з заміною неякісного товару аналогічним якісним товаром постачальник несе за свій рахунок.

Специфікацією товару, яка є додатком №1 до Договору, сторони визначили найменування, кількість, ціну за одиницю та суму вартості товару.

На виконання умов Договору, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 124 992,72 грн., що підтверджується видатковою накладною №833 від 04.11.2021.

Спір у справі виник у зв`язку з несвоєчасною, на думку позивача, поставкою відповідачем товару на підставі Договору, у зв`язку з чим позивач заявляє про стягнення пені у розмірі 624,96 грн. та штрафу у розмірі 24 998,54 грн.

Договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткова накладна №833 від 04.11.2021) підтверджується передача відповідачем та прийняття позивачем товару на підставі Договору на загальну суму 124 992,72 грн.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.1 Договору, відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з поставки товару.

Заперечуючи проти позову, відповідачем надано акт відмови приймання товарів від 29.10.2021 з якого вбачається, що відповідачем було здійснено поставку товару 29.10.2021, проте при прийманні товару позивачем було встановлено невідповідність артикулу №3 на суму 27 699,84 грн. умовам специфікації, у зв`язку з чим було відмовлено у прийнятті замовлених товарів в повному обсязі.

Суд відзначає, що акт відмови приймання товарів від 29.10.2021 складено відповідачем в односторонньому порядку без участі позивача, що не може свідчити про об`єктивність такого доказу, проте позивачем не заперечується проти фактів, викладених у відзиві на позов та безпосередньо у зазначеному акті, хоча із змісту заяви ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін вбачається, що позивачем відзив на позов отриманий.

Системний аналіз положень п. 3.8 та 3.9 Договору дає підстави для висновку про право позивача відмовитись від приймання лише того товару, який не відповідає умовам специфікації товару, проте ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» відмовилось від приймання всієї партії товару, хоча товар на суму 97 292,88 грн. було поставлено відповідно до умов Договору та у визначені в ньому строки.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується несвоєчасна поставка відповідачем позивачу товару на підставі Договору на суму 27 699,84 грн. Відповідачем даного факту не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Відповідно до п. 5.3 Договору якщо постачальник не поставить товар у строк, визначений п. 3.1 цього договору, він на вимогу покупця сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Таким чином, в даному випадку, позивачем правомірно заявлено про стягнення з відповідача штрафу та пені за порушення строку виконання зобов`язання з поставки товару на підставі Договору.

Здійснивши власний розрахунок, з урахуванням встановленої суми несвоєчасно виконаного зобов`язання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 166,20 грн. та штрафу у розмірі 5 539,97 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Джома Україна» на користь ДП «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» пені у розмірі 166,20 грн. та штрафу у розмірі 5 539,97 грн. В іншій частині позовних вимог (пеня у розмірі 458,76 грн. та штраф у розмірі 19 448,57 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Враховуючи заяву ТОВ «Джома Україна», викладену у відзиві на позов, витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джома Україна» (03151, м. Київ, вул. Олексіївська, будинок 3; ідентифікаційний код 37888588) на користь Державної установи «Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів «Укрспортзабезпечення» (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, будинок 30 Б; ідентифікаційний код 03767831) пеню у розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн. 20 коп., штраф у розмірі 5 539 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 97 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволені позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий