ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/1030/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., за участю секретаря судового засідання Шехтер Є. С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД»

до Вижницької міської ради

про стягнення збитків в сумі 51214,89 грн

за участю представників сторін:

від позивача Морганюк Ю. Є.;

від відповідача Спіжавка Т. Г.

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» звернулось з позовом до Вижницької міської ради у змісті якого просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 51214,89 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідно до умов договору постачання природного газу № 2 від 20.01.2021 ТОВ «ГАЗЕЙЕРГ0-ТРЕЙД» постачав Вижницькій міській раді природний газ. Вказує, що протягом дії договору, між постачальником та споживачем було укладено 6 додаткових угод до договору, зокрема щодо зміни ціни на природний газ. Повідомляє, що Додатковою угодою № 6 від 07.07.2021 припинено дію договору № 2 від 20.01.2021 з 15.07.2021. В подальшому, стверджує позивач, на підставі фактичних даних споживання ТОВ «ГАЗЕЙЕРГ0-ТРЕЙД» встановлено, що Вижницькою міською радою допущено небаланси споживання природного газу відповідно до договору на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими № 2 від 20.01.2021, у січні - травні 2021 року, що спричинило збитки позивачу на загальну суму 51214,89 грн. Позивач зауважує, що з приводу вищенаведеного він звертався до відповідача із претензією № 24/01-23 від 24.01.2022 про підписання отриманих первинних документів (акти-претензії) та з вимогою сплатити на користь ТОВ «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» збитки у розмірі 51214,89 грн, а у випадку незгоди із викладеним у цій претензії частково чи повністю надати мотивовану відмову. Однак, станом на 16.02.2022 на адресу позивача не надійшло жодної відповіді щодо розгляду претензії № 24/01-23 від 24.01.2022. Окрім цього, на адресу позивача не надійшли підписані первинні документи акти-претензії. У зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 51214,89 грн.

2. Короткий зміст заперечень проти позову Вижницької міської ради.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у його письмовому відзиві на позовну заяву та зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі мотивуючи тим, що в додаткових угодах № 2 та 3 укладених до договору від 25.05.2021 та 31.05.2021, а саме в пункті 1.2 встановлювалась умова (сторони наголосили), що у зв`язку із збільшенням ціни в подальшому буде відкореговано обсяг споживання газу у сторону зменшення з урахуванням фактичних даних за результатами періоду. В свою чергу, ціна договору, що передбачена п. 3.7 залишається без змін. Не дивлячись, що така умова встановлена у письмовій формі за фактом ціни та обсяги споживання газу у сторону зменшення так і не були відкориговані позивачем. Як наслідок, відповідач вважає, що не зобов`язаний платити за невідкориговані обсяги газу, які постачальник нарахував всупереч та без врахування домовленостей зі споживачем згідно пункту 1.2 додаткових угод № 2, 3. Відповідач сумлінно сплачував за фактичні обсяги природного газу, але сплачувати надлишок позадоговірних взаємовідносин з позивачем наміру не має.

Також, законодавець чітко встановлює максимальну межу стягнення збитків не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Наприкінці 2020 року облікова ставка НБУ складала 6,0. У 2021 році з 22.01.2021 по 04.03.2021 складала 6,0; з 05.03.2021 по 15.04.2021 складала 7,5; з 16.04.2021 по 18.06.2021 складала 7,5. Договірні відносини між позивачем та відповідачем відбулись саме в цей період. Таким чином відповідач вважає, що договір не може встановлювати розмір штрафних санкцій більший від подвійної облікової ставки НБУ, оскільки повинен відповідати нормам права чинного законодавства.

Правилами чітко передбачено, що для такого типу спорів, що відбувся між позивачем та відповідачем, передбачений обов`язковий порядок досудового врегулювання спору. Проте, направлені документи (акти-претензії та акти приймання-передачі природного газу) не містять обов`язкового реквізиту офіційного документа дати. Таким чином, надіслані позивачем документи не можна вважати претензією. Адже неможливо ідентифікувати дані документи у часовому вимірі та вважати претензією. Таким чином, обов`язкова процедура досудового врегулювання спору позивачем не дотримана. Без належного оформлення та документування виявленого правопорушення споживачем і постачальником, претензія вважається такою, що не була направлена.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що «Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07 години першого дня до 07 години першого дня наступного місяця включно». Проте, з розрахунків, поданих позивачем слідує те, що останній розрахував обсяги споживання природного газу органом місцевого самоврядування подобово. Які дані брались за основу при розрахунку середньодобових фактичних постачань природнього газу залишається невідомим. Адже згідно договору постачальник та споживач домовились, що останній замовляє природній газ помісячно, а не подобово. Отже, розрахувати норму, яку має використовувати кожної доби відповідач не вважається за можливе.

Також, відповідач подав заяву про поновлення строку на подання відзиву мотивуючи її тим, що останній день строку припав не робочий день та з урахуванням введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» через відкриту та підступну військову агресію російської армії проти України, можливості комунікацій, зустрічей та передачі документів були значно ускладнені. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд поновити строк та визнати його поважним.

3. Хід розгляду справи та короткий зміст ухвал суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2022 позовну заяву передано судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 15.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 06.04.2022.

04.04.2022 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідач подав заяву про поновлення строку на подання відзиву.

05.04.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області від представника позивача надійшла письмова заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача. Також, позивач просив призначити справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України подана заява скріплена електронним цифровим підписом представниці позивача.

06.04.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшла письмова заява про проведення судового засідання без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України подана заява скріплена електронним цифровим підписом представника відповідача.

Ухвалою суду від 06.04.2022 задоволено заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відкладено підготовче засідання на 20.04.2022.

20.04.2022 на адресу Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшла письмова заява про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з тим, що представник перебуває у відрядженні.

03.05.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою EASYCON.

У судовому засіданні, 20.04.2022, суд постановив протокольну ухвалу якою відклав підготовче засідання на 11.05.2022.

11.05.2022 складено акт про неможливість проведення судового засідання в системі відеоконференцзв`язку у зв`язку з тим, що представника відповідача Спіжавку Т. Г. було запрошено до відеоконференції № 644215, однак він не зміг підключитися до вищезазначеної відеоконференції через технічні проблеми, що унеможливило проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.05.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання в режимі відеоконференцзв`язку за участю представниці позивача на 23.05.2022. Забезпечення проведення відеоконференції за участю представниці позивача Морганюк Ю. В. покладено на Господарський суд Львівської області.

20.05.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області від представниці позивача надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представниці у щорічній відпустці терміном на 24 календарні дні.

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України подана заява скріплена електронним цифровим підписом представниці позивача.

У судовому засіданні, 23.05.2022, суд постановив протокольну ухвалу якою задовольнив клопотання представниці позивача та відклав підготовче засідання на 22.06.2022. Засідання постановлено провести в режимі відеоконференцзв`язку за участю представника відповідача Спіжавки Т. Г. з використанням власних технічних засобів. Забезпечення проведення відеоконференції за участю представниці позивача Морганюк Ю. Є. покладено на Господарський суд Львівської області.

У судовому засіданні, 22.06.2022, суд постановив протокольну ухвалу якою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 13.07.2022 в режимі відеоконференцзв`язку. Забезпечення проведення відеоконференції за участю представниці позивача покладено на Господарський суд Львівської області.

28.06.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області від представника відповідача надійшла письмова заява про стягнення судових витрат в сумі 8000,00 грн.

На підтвердження витрат, що понесені відповідачем у даній справі додано договір № 101 про надання правової допомоги від 07.04.2022, акт виконаних робіт № 1 від 11.04.2022 та платіжне доручення № 104 від 11.04.2022.

Відповідно до частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України подана заява скріплена електронним цифровим підписом представника відповідача.

13.07.2022 представників сторін було повідомлено про неможливість проведення судового засідання у зв`язку з перебуванням судді Байталюка В. Д. у відпустці.

Ухвалою суду від 15.07.2022 призначено розгляд справи по суті на 27.07.2022.

27.07.2022 представників сторін було повідомлено про неможливість проведення судового засідання у зв`язку з перебуванням судді Байталюка В. Д. у відпустці.

Ухвалою суду від 29.09.2022 призначено розгляд справи по суті на 08.09.2022.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача у судовому засіданні, 08.09.2022, під час судових дебатів підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача під час судових дебатів заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні, 08.09.2022, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

20.01.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» (постачальник) та Вижницькою міською радою (споживач) було укладено Договір № 2 на постачання природного газу.

Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2021 році природний газ (код 09120000-6 Газове паливо (природний газ)), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

1.2. Річний плановий обсяг постачання газу становить 195000 тис. куб. м.

1.3. Планові обсяги постачання по місяцях: січень - 14651 куб. м., лютий - 37000 куб. м., березень - 39500 куб. м., квітень - 17500, травень - 600 куб. м., червень - 600 куб. м., липень - 600 куб. м., серпень 600 куб. м., вересень 600 куб. м., жовтень 17000 куб. м., листопад 25000 куб. м., грудень 41349 куб. м.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення).

Відповідно до п. 2.2 договору, постачання газу здійснюється за умов: наявності діючого між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу газу та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; включення споживача до реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед постачальником, що має підтверджуватись письмовою довідкою постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків; погодження із постачальником місячних обсягів постачання газу, виділеного для забезпечення споживача (далі підтверджений обсяг газу).

Обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п. 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визнаних в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ (п. 2.3).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що місячний обсяг відбору (споживання) газу споживачем не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу більш ніж на ± 3%.

Згідно з п. 2.8 договору, постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми (далі добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачанню, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно.

Відповідно до п. 3.3 договору, ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 7083,33 грн, крім того ПДВ 1416,67 грн, компенсація вартості послуги доступу до потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання природного газу становить 124,16 грн без ПДВ. Загальна вартість за 1000 кубічних метрів газу 8500,00 грн, що відповідає затвердженому тарифу регулятором за постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 «Про транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки».

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором і становить 1657500,00 грн. у т. ч. ПДВ 20% (п. 3.7.).

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п. 3.1.).

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 годити першого дня наступного місяця включно.

Згідно з п. 4.2 договору, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату та акту приймання-передачі.

Відповідно до п 5.1.6. договору, споживач має право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору.

У пункті 5.2 договору, споживач зобов`язався, в т.ч.: забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договором; контролювати власне газопостачання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Відповідно до пункту 12.1 договору вказаний договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору № 2 від 20.01.2021, позивач у січні 2021 року передав у власність відповідачу природний газ в обсязі 9.225090 тис. куб. м. на загальну суму 65344,39 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000105; у лютому 2021 року 45.613910 тис. куб. м. на загальну суму 323098,53 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000253; у березні 2021 року 27777180 тис. куб. м. на загальну суму 196755,02 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000348; у квітні 2021 року 8.903780 тис. куб. м. на загальну суму 67223,54 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000675, у травні 2021 року 0.383160 тис. куб. м. на загальну суму 3161,07 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000780; у червні 2021 року 0.193530 тис. куб. м. на загальну суму 1754,35 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0000931; у липні 2021 року 0.009710 тис. куб. м. на загальну суму 88,03 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № РН-0001028.

Факт отримання природного газу відповідачем у відповідних обсягах не оспорюється.

Добові обсяги відбору відповідачем природного газу наведено в Інформації з IP платформи SAP щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХS000041Q2О00Z за січень - травень 2021 року.

Додатковими угодами № 1 від 26.02.2021, № 2 від 25.05.2021, № 3 від 31.05.2021, № 4 від 24.06.2021, № 5 від 06.07.2021 сторони внесли зміни до договору № 2 від 20.01.2021 згідно яких обсяг постачання та ціни газу неодноразово змінювався.

07.07.2021 сторони уклали додаткову угоду № 6 до договору про закупівлю № 2 від 20.01.2021, у якій вирішили відмовитись від виконання договору про закупівлю № 2 від 20.01.2021 у зв`язку із неможливістю його виконання з боку постачальника та вважати його припиненим за взаємною згодою з 15.07.2021 (п. 1 додаткової угоди). У п. 3 додаткової угоди передбачили, що жодних претензій одна до одної сторони не мають та відмовляються від висунення таких у майбутньому, якщо вони випливають з приводу виконання договору про закупівлю № 2 від 20.01.2021.

Згідно з актами врегулювання щодобових небалансів за газові місяці січень-травень 2021 року, які складені між ТзОВ «Оператор ГТС України» та позивачем, сума плати замовника за добовий небаланс, або розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику за газовий місяць становили:

- за січень 2021 року 84342,18 грн;

- за лютий 2021 року 32 558,53 грн;

- за березень 2021 року 283 244,87 грн;

- за квітень 2021 року 525 449,62 грн;

- за травень 2021 року 19 647,39 грн;

- за жовтень 2021 року 884 667,84 грн.

24.01.2021 позивач надіслав відповідачу претензію за вих. № 24/01-23 у якій вимагав сплатити збитки в сумі 51214,89 грн, завдані внаслідок небалансів споживання відповідачем природного газу відповідно до Договору № 2 від 20.01.2021 за січень 2021 року 9224,05 грн, лютий 2021 року 18731,21 грн, березень 2021 року 14294,70 грн, квітень 2021 року 8459,68 грн, травень 2021 року 505,25 грн.

Такі ж суми відшкодування за вчинення небалансу постачання газу вказано і в актах-претензіях за січень травень 2021 року, які долучені позивачем до претензії. Відповідачем вказана претензія залишена без розгляду та задоволення.

У зв`язку з недотримання відповідачем обсягів споживання природного газу позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 51214,89 грн збитків.

5. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачем за недотримання відповідачем обсягів споживання природного газу нараховано та заявлено до стягнення 51214,89 грн збитків.

Водночас, сторонами в договорі не встановлено розмір та порядок розрахунку збитків у разі невиконання відповідачем зобов`язання щодо обсягів споживання природного газу. Збитки позивачем розраховано на підставі Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496.

Позивачем надсилалися адресу відповідача акти-претензії із вимогами сплатити збитки, які залишені відповідачем без задоволення. Вказані акти надсилалися позивачем разом із претензією 24.01.2022.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно частини першої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 226 ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів запобігання збитків та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Отже, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягали доведенню позивачем перед судом.

Що стосується вини боржника у порушенні зобов`язання, то вона презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Умовами договору сторони передбачили планові обсяги постачання природного газу протягом 2021 року.

Пунктом 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу передбачено, що відшкодування збитків споживачем, який не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період; якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за відповідною формулою.

Відповідно до пункту 2 розділу VIІ Правил постачання природного газу у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Таким чином, враховуючи, зокрема, положення пункту 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу та те, що договором передбачено обсяги природного газу, позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший чи більший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому визначальним є те, що пункт 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу передбачає таку можливість щодо відшкодування збитків споживачем. Проте, наявність такого права не вказує на безумовну можливість стягнення збитків. Вказане право на стягнення збитків зі споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунки збитків позивачем складені не за підсумками розрахункового періоду (яким згідно умов договору є місяць), як це передбачено у п. 1 розділу VII Правил, а за кожен день споживання природного газу, залежно від того чи в конкретний день споживання відповідач допустив перевищення або не використав обсяги газу.

Водночас, такий порядок нарахування розміру збитків не відповідає розділу VII Правил, та не передбачений сторонами в укладеному договорі.

Розрахунки збитків, складені позивачем, ґрунтуються на розмірі плати за добовий небаланс сумі коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу (пункт 3 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015).

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортних систем, оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

Пункти 6 та 7 даної глави кодексу регулюють порядок розрахунку плати за добовий небаланс для кожного замовника послуг транспортування природного газу перед оператором газотранспортної системи.

Однак, аналіз зазначених положень Кодексу газотранспортних систем свідчить, що зазначені положення щодо оплати добового небалансу застосовуються у правовідносинах між замовником послуг транспортування природного газу та оператором газотранспортної системи.

Порядок відшкодування споживачем збитків постачальнику природного газу за недотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу є відмінним від оплати добового небалансу замовником послуг транспортування природного газу на користь оператора газотранспортної системи, оскільки відшкодування збитків проводиться за результатами розрахункового періоду (у даному випадку місяць), а не подобово; застосовуються різні математичні показники та формули для визначення розміру збитків та нарахування плати за добовий небаланс, існують різні правові підстави для стягнення збитків та нарахування плати за добовий небаланс, зокрема для стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Слід зазначити, що в межах даної справи розглядається спір між постачальником та споживачем природного газу, а не між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу (позивачем). Зважаючи на наведене, ні законодавством, ні умовами укладеного сторонами договору не передбачено обов`язків оплати добового небалансу споживачем природного газу на користь постачальника.

Згідно актів врегулювання щодобових небалансів, складених ТзОВ «Оператор ГТС України» щодо позивача, розмір коштів, які підлягають виплаті оператору, становлять:

- за січень 2021 року 84 342,18 грн;

- за лютий 2021 року 32 558,53 грн;

- за березень 2021 року 283 244,87 грн;

- за квітень 2021 року 525 449,62 грн;

- за травень 2021 року 19 647,39 грн.

Однак, із вказаних актів не вбачається, що у складі заборгованості за небаланси позивача перед ТзОВ «Оператор ГТС України» за відповідні періоди є заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем у тому ж періоді через небаланси споживання. Також позивачем не долучено жодних доказів на підтвердження того, що заборгованість, яка відображена в актах врегулювання щодобових небалансів, сплачена позивачем на користь ТзОВ «Оператор ГТС України».

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування збитків, позивач, зокрема, посилаючись на пункт 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу, зазначив про існування різниці між об`ємом замовленого та фактично спожитого відповідачем газу, здійснив розрахунок виходячи з вартості перевищених/невикористаних обсягів газу, при цьому, не надав жодних доказів в підтвердження понесення збитків від такої різниці та саме у заявленому розмірі.

З урахування наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування повного складу цивільного правопорушення, зокрема, збитки та їх розмір, що виключає підстави для задоволення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 25.08.2021 у справі № 911/3215/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в позові необхідно відмовити.

6. Висновки суду.

За результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів існування повного складу цивільного правопорушення, зокрема збитки та їх розмір, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

28.06.2022 на електронну поштову скриньку Господарського суду Чернівецької області надійшла заява про стягнення судових витрат (вх. № 2436) в якій адвокат відповідача просить суд покласти на позивача витрати понесені відповідачем за надання адвокатом послуг професійної правничої допомоги на загальну суму 8000,00 грн.

На підтвердження фактичного понесення заявлених витрат відповідачем до заяви про стягнення судових витрат долучено копію договору № 101 про надання правової допомоги від 07.04.2022, копію акту виконаних робіт № 1 до договору та копію платіжного доручення № 104 від 11.04.2022 на суму 8000,00 грн.

Також, наведене свідчить, що сторони договору дійшли згоди щодо розміру адвокатського гонорару.

Відповідно до частини четвертої ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.126 Кодексу).

В розумінні положень згаданих норм законодавства, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові витрати, які поніс відповідач у цій справі є підтвердженими, співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі та стягненню з позивача.

Враховуючи відмову у позові, суд судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на позивача у справі.

Керуючись статтями 129, 151, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» до Вижницької міської ради про стягнення збитків в сумі 51214,89 грн відмовити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 86 В, оф. 1 ідентифікаційний код 42827548) на користь Вижницької міської ради (59200, Чернівецька область, м. Вижниця, вул. Українська, 34, ідентифікаційний код 04062096) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗЕНЕРГО-ТРЕЙД» (79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 86 В, оф. 1 ідентифікаційний код 42827548).

Відповідач Вижницька міська рада (59200, Чернівецька область, м. Вижниця, вул. Українська, 34, ідентифікаційний код 04062096).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення (якщо оголошено вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складання повного судового рішення).

Повне судове рішення складено 19.09.2022.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК