РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2022Справа № 910/1160/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

(вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070)

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

(вул. Кирилівська, буд. 40, м. Київ, 04080)

про відшкодування 6 670,66 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - позивач, АТ «СК «АРКС») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - відповідач, ПрАТ «УПСК») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації у розмірі 6 670,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 237455а8к3 від 10.08.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, в якості страхового відшкодування виплачено матеріальну шкоду, завдану власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку чим на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду (суброгації). Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою ним страхового відшкодування.

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/1160/22 та справу передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою суду від 02.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для надання обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву з доказами його направлення позивачу - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також для подання всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову та усі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; визначено відповідачу строк для надання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть) з доказами направлення заперечень позивачу - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для надання відповіді на відзив на позов - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалено надіслати примірник даної ухвали на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8), зобов`язавши направити на адресу Господарського суд міста Києва інформацію щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за АМ № 008145239 - для приєднання до матеріалів справи.

15.02.2022 на адресу суду надійшла відповідь Моторного (транспортного) страхового бюро України, згідно якої на виконання ухвали від 02.02.2022 останнім здійснено запит до єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується за даними, отриманими від страховиків-членів МТСБУ, за результатом якого отримано інформацію, наведену у додатку до вказаної відповіді.

Згідно інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ: серія полісу - АМ; номер полісу - 8145239; назва страхової компанії - ПрАТ «УПСК» (страховик є діючим членом МТСБУ); адреса страхової компанії - 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; без пільг; страхова сума за шкоду життю та здоров`ю - 200 000,00 грн; страхова сума за шкоду майну - 100 000,00 грн; франшиза - 2 000,00 грн; дата почутку дії полісу - 23.10.2018; дата закінчення дії полісу - 22.10.2019; статус особи - Ф; повна назва ТЗ - CHEVROLET LACETTI; державний номер ТЗ - НОМЕР_1 ; VIN-код ТЗ - НОМЕР_2 ; тип ТЗ - В2; прізвище/найменування страхувальника - ОСОБА_1 .

18.02.2022 на адресу суду надійшов відзив № 0590/17 від 15.02.2022, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що розглянувши заяву позивача про страхове відшкодування за вих. № ЕЛ_8968 від 05.08.2019 (на суму 8 670,66 грн) ПрАТ «УПСК», керуючись ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування, з урахуванням зносу, за мінусом франшизи, та перерахувало на користь заявника 4 090,59 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 23406 від 10.02.2022.

Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № 316SG_AM8145239, наведеного у відзиві, значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI», номерний знак НОМЕР_1 , складає: Ез = 0,6305.

Так, разом з позовною заявою позивачем подано до суду ремонтну калькуляцію №1.003.19.0 від 29.05.2019, згідно якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI», номерний знак НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу складових транспортного засобу, складає 8 670,67 грн, в тому числі: вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) = 868,00 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів (См) = 3 710,55 грн та вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) = 4 092,12 грн.

Однак, з наданої позивачем калькуляції вбачається, що вона визначає вартість відновлювального ремонту транспортного Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку з чим, судом прийнято до уваги помилковість вказаного відповідачем у відзиві транспортного засобу.

Вартість відновлювального ремонту з урахування значення коефіцієнту фізичного зносу (Сврз) визначається, згідно п. 8.2. Методики, за наступною формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), а саме: Сврз = 868,00 грн + 3 710,55 грн + 4 092,12 грн х (1 - 0,6305) = 6 090,59 грн.

Крім того, відповідач зазначав, що згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правила цього Закону.

Таким чином, за розрахунком відповідача, оскільки франшиза згідно п. 5 Полісу №АМ/8145239 складає 2 000,00 грн, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, складає: 6 090,59 грн - 2 000,00 грн = 4 090,59 грн, який і було перераховано позивачу.

До вказаного відзиву, було долучено копія розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № 316SG_AM8145239, копія страхового акту № 218/037/019870/22/1, копія платіжного доручення № 23406 від 10.02.2022 та докази його надсилання позивачу, а саме: накладна оператора поштового зв`язку «Укрпошта» №560 від 15.02.2022, описом вкладення у цінний лист № 560 та фіскальним чеком від 15.02.2022.

Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2019 о 13 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Кропивницького, буд. 18 відбулася дорожньо-транспортна подія між транспортним засобом марки CHEVROLET LACETTI, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та припаркованим транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останньому транспортному засобу завдано механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі №757/15786/19-п (судове провадження № 3-4427/19) встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований.

Вину у вчиненні дорожньо-транспортної події, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 визнала повністю.

Також, окрім повного визнання вини, вказаною постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі № 757/15786/19-п встановлено, що вина у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини четвертої ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013 у справі № 5020-660/2012 та від 06.03.2014 у справі № 910/11595/13.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Таким чином, постанова Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі № 757/15786/19-п має преюдиціальне значення, а встановлені у вказаному судовому акті факти повторного доведення не потребують.

10.08.2018 між АТ «СК «АХА Страхування», як Страховиком, та ОСОБА_3 , як Страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 237455а8к3, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно Витягу зі Статуту Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» раніше іменувалось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (протокол № 23 від 21-24.07.2009) та є його правонаступником.

Відповідно до листа Головного управління статистики у м. Києві від 15.07.2019 № 3.1-23/484-19, АТ «СК «АХА Страхування» з 20.06.2019 змінила назву на АТ «СК «АРКС».

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортна подія застрахована ПрАТ «УПСК» згідно полісу АМ № 8145239 (дата почутку дії полісу - 23.10.2018; дата закінчення дії полісу - 22.10.2019), який станом на дату дорожньо-транспортна подія - 08.03.2019 був діючим.

11.03.2019 ОСОБА_3 звернулась до АТ «СК «АХА Страхування» з Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 237455а8к3 від 10.08.2018.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , визначено на підставі рахунку ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» № НМРФ-0001996 від 30.05.19 на суму 8 670,66 грн з ПДВ та висновку/калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019, виставлених ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС».

На підставі вищевказаних документів позивач визначив розмір страхового відшкодування в розмірі 8 670,66 грн з ПДВ відповідно до страхового акту АТ «СК «АХА Страхування» № АХА2470320 від 04.06.2019 із розрахунком.

Розрахунок страхового відшкодування: ліміт відповідальності (L) - розрахункова формула L=S, значення 160 000,03 грн; коефіцієнт пропорційності (Кп) - розрахункова формула S:Co, значення 1,00; страхове відшкодування (В) - розрахункова формула Свр х Кп + Вд - Ввир, значення 8 670,66 грн.

АТ «СК «АХА Страхування» було сплачено страхове відшкодування ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» згідно акту № АХА2470320, рах. № НМРФ-0001996 від 30.05.19 у розмірі 8 670,66 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 567 085 від 05.06.2019.

АТ «СК «АРКС» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою вих. № ЕЛ_8968 від 05.08.2019 про страхове відшкодування, в якому позивач просив відповідача виплатити страхове відшкодування у розмірі 8 670,66 грн та здійснити виплату у 10-денний термін, починаючи з дня одержаної даної вимоги, за реквізитами вказаними у заяві.

Однак вказана заява була залишена відповідачем без уваги та належного виконання, що і стало підставою звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Згідно визначення ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закону України «Про страхування»), страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу пункту 6 частини 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

Пунктом 1 частини другої ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

В силу положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 10.08.2018 між АТ «СК «АХА Страхування», як Страховиком, та ОСОБА_3 , як Страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 237455а8к3 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 ГК України, глави 67 ЦК України та Закону України «Про страхування».

Як передбачено ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття «договір страхування» містяться в ст. 354 ГК України та ст. 979 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 981 ЦК України та частини другої ст. 18 Закону України «Про страхування», договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За визначенням ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 23 Договору страхування, страховий випадок - виникнення пошкоджень ТЗ чи втрата ТЗ внаслідок однієї події, зазначеної у п. 24.2. Договору.

Згідно пп. 24.2.2. п. 24.2. Договору, до страхових ризиків належить «збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Як встановлено судом за матеріалами справи, зокрема, відповіді від НПУ №818831 та постанови Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі № 757/15786/19-п (судове провадження № 3-4427/19), ОСОБА_2 , 08.03.2019 о 13 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Кропивницького, буд. 18, керуючи автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований.

В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 частини першої ст. 20 Закону України «Про страхування», до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно з частиною першою ст. 25 Закону України «Про страхування», виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні приписи містяться в частинах першої та другої ст. 990 ЦК України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

За умовами пп. 26.1.3. п. 26.1. Договору, в разі настання, передбаченої п. 24.2. Договору події Страхувальник зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання події сповістити про це Страховика шляхом надання Повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку (далі - Повідомлення про подію).

Так, Страхувальник - ОСОБА_3 11.03.2019 звернулась до АТ «СК «АХА Страхування» з Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 237455а8к3 від 10.08.2018, копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно з п. 28.1 Договору, страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з Договором на підставі Повідомлення про подію, письмової заяви Страхувальника (його правонаступника, Вигодонабувача) на виплату страхового відшкодування і Страхового акту, який складається Страховиком.

Страховик повинен скласти Страховий акт протягом 10 (десяти) робочих днів, починаючи з моменту отримання Повідомлення про подію, письмової Заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 27 Договору.

Відповідно до п. 28.13. Договору, при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 14 Договору умов, зокрема:

«на базі неавторизованої СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі неавторизованої СТО за вибором Страховика (пп. 28.13.1. п. 28.13. Договору);

«на базі СТО за вибором Страхувальника» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі авторизованої СТО за вибором Страхувальника. При цьому, крім авторизованої СТО, Страхувальник має право обрати СТО, рекомендовану Страховиком (пп. 28.13.2. п. 28.13. Договору);

«на базі авторизованої СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі авторизованої СТО за вибором Страховика (пп. 28.13.3. п. 28.13. Договору);

«на базі СТО за вибором Страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором Страховика. При цьому, для відновлювального ремонту використовуються альтернативні складові частини ТЗ (пп. 28.13.3. п. 28.13. Договору).

Згідно п. 28.16. Договору, при визнанні Страховиком події «страховим випадком» страхове відшкодування виплачується протягом 10 (десяти) робочих днів з дня складання Страхового акту.

Як встановлено судом за матеріалами справи, згідно наданих СТО, що здійснювало послуги з ремонту пошкодженого транспортного засобу - ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» - рахунку № НМРФ-0001996 від 30.05.19 та висновку/калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019, копії яких наявні в матеріалах справи, фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , визначена у розмірі на суму 8 670,66 грн з ПДВ.

У зв`язку зі зверненням ОСОБА_3 до позивача з Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №237455а8к3 від 10.08.2018, копія якого наявна в матеріалах справи, останнім згідно умов Договору страхування було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду від 08.03.2019 страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено відповідний Страховий акт № АХА2470320 від 04.06.2019, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно вказаного Страхового акту вартість матеріального збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , склала 8 670,66 грн з ПДВ, що дорівнює визначеній у вказаних рахунку та висновку/калькуляції вартості запчастин та відновлювального ремонту автомобіля в межах ліміту страхової суми.

В подальшому позивачем у відповідності до вказаного Страхового акту сума страхового відшкодування в розмірі 8 670,66 грн без ПДВ була виплачена безпосередньо ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» - виконавцю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 567 085 від 05.06.2019 на вказану суму.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (-ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу, відповідно до пункту 2.3. Методики, це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність рахунку ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» № НМРФ-0001996 від 30.05.19 та висновку/калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 28.23. Договору страхування, до Страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах сплаченої суми право вимоги, яке Страхувальник (або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач в силу приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним із видів обов`язкового страхування, згідно п. 9 частини першої ст. 7 вказаного Закону, є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 вищевказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Як встановлено судом за матеріалами справи, постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі № 757/15786/19-п (судове провадження № 3-4427/19) окрім повного визнання вини, у вказаному ДТП, яке сталося 08.03.2019, зокрема, у порушенні п. 10.9 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано винним ОСОБА_2 .

Як встановлено судом за матеріалами справи, станом на дату вчинення ДТП 08.03.2019 цивільно-правова відповідальність осіб за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, що користуються транспортним засобом марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» відповідно до договору (полісу) АМ № 008145239 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), з наступними умовами: страхова сума за шкоду майну - 100 000,00 грн; франшиза - 2 000,00 грн; дата почутку дії полісу - 23.10.2018; дата закінчення дії полісу - 22.10.2019. Поліс станом на момент скоєння ДТП 08.03.2019 був чинний.

З огляду на вищевикладене, до АТ «СК «АРКС» як страховика, що виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах сплаченої суми перейшло право вимоги до відповідача - ПрАТ «УПСК» як Страховика особи, відповідальної за заподіяні збитки.

В свою чергу правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Частиною першою ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга ст. 1187 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як було зазначено, вина особи, що керувала транспортним засобом Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , в момент скоєння ДТП, встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі № 757/15786/19-п (судове провадження № 3-4427/19).

Таким чином, враховуючи норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги кредитора до ПрАТ «УПСК» в межах суми у розмірі 8 670,67 грн, виплаченої ним за шкоду, заподіяну в результаті ДТП від 08.03.2019 в межах ліміту, встановленого Полісом.

Як зазначалось, відповідно до умов Полісу АМ № 008145239 розмір франшизи становить 2 000,00 грн, розмір ліміту за шкоду заподіяну майну в результаті ДТП становить 100 000,00 грн.

Приймаючи до уваги викладене, позивачем у позовній заяві вказувалось, що до нього, з урахуванням положень ст. 12 та частини першої ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо урахування франшизи та дотримання лімітів відповідальності страховика, перейшло право зворотної вимоги (суброгації) на суму 6 670,66 грн (8 670,66 грн - 2 000,00 грн) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

Однак, заперечуючи проти заявленої до стягнення суми, відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на те, що розглянувши заяву позивача про страхове відшкодування за вих. № ЕЛ_8968 від 05.08.2019 (на суму 8 670,66 грн) ПрАТ «УПСК», керуючись ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування, з урахуванням зносу, за мінусом франшизи, та перерахувало на користь заявника 4 090,59 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 23406 від 10.02.2022.

Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № 316SG_AM8145239, наведеного у відзиві, значення коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу «CHEVROLET LACETTI», номерний знак НОМЕР_1 , складає: Ез = 0,6305.

На думку відповідача, відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019, наданої позивачем, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , без урахування фізичного зносу складових транспортного засобу, складає 8 670,67 грн, в тому числі: вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) = 868,00 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів (См) = 3 710,55 грн та вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс) = 4 092,12 грн.

Таким чином, за розрахунком відповідача, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (Сврз) визначається, згідно п. 8.2. Методики, за наступною формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), а саме: Сврз = 868,00 грн + 3 710,55 грн + 4 092,12 грн х (1 - 0,6305) = 6 090,59 грн.

Крім того, відповідач зазначав, що згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правила цього Закону.

Таким чином, за розрахунком відповідача, оскільки франшиза згідно п. 5 Полісу №АМ/8145239 складає 2 000,00 грн, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, складає: 6 090,59 грн - 2 000,00 грн = 4 090,59 грн, який і було перераховано позивачу.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В силу ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Умовами п. 10.2. Договору страхування та умовами Полісу франшиза (безумовна) за ризиком (застосовується по кожному окремому випадку): збитки внаслідок ДТП становить 2 000,00 грн та 2 000,00 грн відповідно.

Отже розмір страхового відшкодування завданого застрахованому позивачем транспортному засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , матеріального збитку та розмір права вимоги, яке перейшло до позивача в межах ліміту відповідальності відповідача за даним Полісом за спірним страховим випадком, зменшується на розмір визначеної Договором страхування та Полісом франшизи, а саме: на 2 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зокрема, позивачем реалізовано своє право кредитора шляхом звернення до ПрАТ «УПСК» із заявою вих. № ЕЛ_8968 від 05.08.2019 про страхове відшкодування на суму 8 670,66 грн, копія якої наявна в матеріалах справи.

Проте, оскільки в порушення п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач у визначений законодавством строк відшкодування не здійснив, залишивши вимогу позивача без відповіді та задоволення, останній звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 6 670,66 грн в порядку суброгації, розмір якого визначений позивачем без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Слід зазначати, що спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1. ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до пп. 32.4., 32.7. ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1. ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розрахунок коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) (далі - Методика).

Згідно п. 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 1.6 Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

При цьому відповідно до розділу VIII Методики щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Водночас, відповідно до пп. 7.38, 7.39 Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує визначених п. 7.38. Методики строків (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).

Винятком стосовно використання зазначених вимог є, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 14.05.2018 № 910/5092/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Отже, виходячи з указаної норми, застосування коефіцієнту зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля є обов`язковим.

Відповідно до вимог п. 8.2. цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1- Ез), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

З наданого позивачем висновку/калькуляції ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС» № 1.003.19.0 від 29.05.2019 вбачається, що ремонт пошкодженого транспортного засобу Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 включав в собі фарбування та заміну частин, тобто здійснювався як методом відновлення, так і заміни складових частин, що були пошкоджені на нові.

Слід зазначити, що загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», передбачено обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

Аналіз положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині , яка є предметом спору в цій справі, та яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов`язаний.

Сама по собі виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування без урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу не має наслідком автоматичного виникнення у страховика за договором обов`язкового страхування обов`язку відшкодувати виплачену суму, якщо така розрахована без урахування фізичного зносу транспортного засобу.

Так, за матеріалами справи судом встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2019 строк експлуатації транспортного засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , перевищував визначені пунктом 7.38 Методики строки (7 років - для інших легкових КТЗ), а тому наявні підстави для вирахування зносу відповідно до вимог вказаної Методики.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі рахунку № НМРФ-0001996 від 30.05.19 та висновку/калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019, виставлених ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРОС», згідно яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування коефіцієнту фізичного зносу його складників склала на суму 8 670,66 грн з ПДВ, з них вартість робіт - 723,33 грн без ПДВ/ 868,00 грн з ПДВ (з урахуванням 10% знижки), вартість запчастин, які підлягають ремонту 3 478,30 грн без ПДВ/4 173,96 грн з ПДВ (з урахуванням 10% знижки), вартість необхідних для ремонту матеріалів - 3 023,93 грн без ПДВ/3 628,71 грн з ПДВ (з урахуванням 10% знижки).

Для визначення коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , відповідачем було надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , дорівнює 0,6305.

Заперечень щодо встановленого відповідачем коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки Fiat Grande Punto, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , або його контррозахунок позивачем в матеріали справи надано не було.

Отже виходячи з фактичних обставин справи та наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування у даному випадку коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,6305.

З урахуванням викладеного, судом здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в порядку суброгації, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи, яка становить 4 038,99 грн (868,00 грн + 3 628,71 грн + 4 173,96 грн х (1-0,6305) - 2 000,00 грн), де: згідно калькуляції № 1.003.19.0 від 29.05.2019 Ср = 868,00 грн, См = 3 628,71 грн, Сс = 4 173,96 грн, Ез= 0,6305) - 2 000,00 грн франшиза.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а саме в частині стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації у сумі 4 038,99 грн.

При цьому, як було зазначено, після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі № 910/1160/22 відповідачем на користь позивача було сплачено страхове відшкодування у сумі 4 090,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 23406 від 10.02.2022.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає задоволенню у даній справі у розмірі 4 038,99 грн була сплачена відповідачем після звернення позивача із даним позовом до суду, у зв`язку із чим предмет спору на момент винесення рішення відсутній.

У відповідності до п. 2 частини першої ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 4 038,99 грн була сплачена останнім, то предмет спору у даній справі припинив своє існування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно із п. 2 частини першої ст. 231 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша ст. 77 ГПК України).

Згідно із ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина перша ст. 79 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина перша ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника.

Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Поряд із цим суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вище наведене, провадження у справі про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації, що підлягали частковому задоволенню у розмірі 4 038,99 грн, підлягає закриттю, в іншій частині позовних вимог - відмові.

Приймаючі до уваги викладене, згідно з умовами ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в частині позовних вимог, що підлягають відмові, покладаються на позивача.

Також суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі у частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 129, 231, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача завданої шкоди в розмірі 4 038 (Чотири тисячі тридцять вісім) грн 99 коп. - закрити.

2. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

СуддяМ.Є. Літвінова

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2022.