РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2022Справа № 910/5614/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ВОКЗАЛЬНА КОМПАНІЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Фізичної особи-підприємця Майна Артура Валерійовича

про стягнення 60287,76 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ВОКЗАЛЬНА КОМПАНІЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Майна Артура Валерійовича про стягнення 60287,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю №УЗ/ВК-21382/Ю від 07.12.2021 в частині своєчасної поставки товару.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.07.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5614/22, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.07.2022 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Ухвала суду від 11.07.2022, направлена на адресу місця проживання відповідача повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку 22.07.2022 з відміткою про відсутність

Отже, згідно із п.5. ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач поставив позивачу товар згідно із видатковою накладною №МН-0000001 від 20.12.2021 з порушенням встановлених у п.4.2., 4.3. договору строків поставки.

Оскільки відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання з своєчасної поставки товару, позивач на підставі п.9.3. договору нарахував штраф 7 % у сумі 54104,40 грн та неустойку у сумі 6183,36 грн. Загальна сума штрафних санкцій становить 60287,76 грн.

04.02.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію вих.№382/1 від 04.02.2022 про сплату штрафних санкцій, нарахованих у зв`язку із прострочення поставки товару. Відповідач залишив претензію позивача без відповіді та задоволення.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

07.12.2021 між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ВОКЗАЛЬНА КОМПАНІЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Майном Артуром Валерійовичем (постачальник, відповідач) укладений договір про закупівлю №УЗ/ВК-21382/Ю (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується у 2021 році поставити і передати у власність замовнику товар: код ДК 021:2015 - 37520000-9 Іграшки (Новорічні декорації) (далі - товар) в найменуванні, кількості та за ціною, які зазначені у Специфікації (додаток № 1 до договору), а замовник прийняти та оплатите товар на умовах цього договору.

Згідно із п.1.2. договору місце поставки товару: виробничий підрозділ вокзал станції Київ-Пасажирський філії "Вокзальна компанія" акціонерного товариства "Українська залізниця" за адресою. площа Вокзальна. 1, м. Київ, 01032.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник повинен поставити замовнику у місце поставки, зазначене в пункті 1.2. договору, товар, якість якого відповідає вимогам державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній документації, та характеристикам, зазначеним в Специфікації (додаток №1 до договору).

Відповідно до п.4.1 договору, поставка товару здійснюється на склад замовника у місце поставки, визначене пунктом 1.2 договору, на умовах DPP за правилами "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 року. Транспортування та завантаження/розвантаження товару здійснюється власними силами постачальника та за його (постачальника) рахунок.

Пунктом 4.2 договору визначений строк поставки товару - до 12.12.2021.

У відповідності до п.4.3 договору, поставка товару здійснюється тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку, є підтвердженням готовності замовника до приймання товару та яка надається постачальнику протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання сторонами договору.

За змістом пункту 5.1. договору приймання товару від постачальника здійснюється за місцем поставки, визначеним пунктом 1.2. договору, після перевірки його якості, кількості та асортименту, вказаному у видатковій накладній або Акті приймання - передачі.

Відповідно до п.5.2. договору приймання товару здійснюється у разі наявності наступних документів: документи згідно з пунктом 2.2. цього договору; видаткова накладна або Акт приймання передачі товару підписані збоку постачальника (оригінал); рахунок-фактура постачальника (оригінал).

Згідно із п.6.2 договору, загальна сума цього договору на момент його підписання становить 772 920,00 грн.

У пункті 9.3. договору сторони погодили, що у разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п.4.2. договору , постачальник сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення.

Неустойка нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за цим договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки товару понад 5 днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7 % суми цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно цього Договору в частині розрахунків (пункт 12.1 Договору).

10.12.2021 позивач надав відповідачу рознарядку №ВК-07/1238 від 10.12.2021 на поставку товару на загальну суму 772 920,00 грн.

У відповідності до умов п.4.2. договору відповідач мав здійснити поставку товару на підставі рознарядки у строку до 12.12.2021.

Згідно із матеріалами справи відповідач здійснив поставку товару 20.12.2021, що підтверджується видатковою накладною №МН-0000001 від 20.12.2021, тобто з порушенням встановлених у п.4.2. договору строків.

За розрахунком позивача неустойка у вигляді пені (період розрахунку: з 13.12.2021 по 20.12.2021) становить 6183,26 грн; штраф у розмірі 7%, нарахований за прострочення поставки понад 5 днів, становить 54104,40 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом вище, між сторонами укладений договір про закупівлю №УЗ/ВК-21382/Ю від 07.12.2021, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити позивачу поставку товару на умовах та у строки, визначеними цим договором.

За умовами п.4.2. договору сторонами погоджено, що строк поставки до 12.12.2021.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення Цивільного кодексу України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

При цьому, застосування приписів статей 251, 252, 254 Цивільного кодексу України має універсальний характер, незалежно від змісту спірних правовідносин (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі №922/2397/19).

Отже, враховуючи наведені приписи цивільного законодавства та умови договору, відповідач мав поставити товар у строк до 13.12.2021 (оскільки 12.12.2021 вихідний день), відповідно, датою початку періоду прострочення є 14.12.2021.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджено наданою позивачем у матеріали справи видатковою накладною №МН-0000001 від 20.12.2021 позивач поставив відповідачу товар на суму 772920,00 грн.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Водночас, у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи.

Відповідач у відповідності наведених приписів процесуального закону не спростував наведених у позові обставин щодо поставки товару з порушенням строку, встановленого у пункті 4.2. договору.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Позивачем на підставі п.9.3 договору здійснено нарахування неустойки 0,1 % від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення, у сумі 6233,20 грн за період з 13.12.2021 по 20.12.2021 та штрафу 7% від суми договору, у зв`язку із порушенням строку поставки товару понад 5 днів, що за розрахунком позивача становить 54104,40 грн.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт несвоєчасної поставки відповідачем товару, а також прострочення виконання зобов`язання з поставки товару більше 5 календарних днів, позивач обґрунтовано здійснив на підставі пункту 9.3 договору нарахування штрафу у розмірі 7%.

Одночасно, з урахуванням приписів навчених норм цивільного законодавства, судом встановлено, що погоджена сторонами у пункті 9.3 договору неустойка у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення є за своєю суттю пенею.

При цьому, судом враховано, що у п.9.3. договору сторони погодили, що неустойка (пеня) нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за цим договором, включаючи день виконання такого зобов`язання.

Оскільки як встановлено судом вище, датою початку періоду прострочення є 14.12.2021, то нарахування пені слід здійснювати за період з 14.12.2021 по 20.12.2021.

За перерахунком суду сума пені становить 5410,44 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги у частині стягнення пені є частково обґрунтованими у сумі 5410,44 грн.

Розрахунок штрафу у сумі 54104,40 грн є арифметично правильним, відповідає умовам договору, а тому позовні вимоги у цій частині суд визнає обґрунтованими.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ВОКЗАЛЬНА КОМПАНІЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" до Фізичної особи-підприємця Майна Артура Валерійовича, а саме в частині стягнення пені у сумі 5410,44 грн та штрафу у сумі 54104,40 грн, всього штрафі санкції - 59514,84 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Майна Артура Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "ВОКЗАЛЬНА КОМПАНІЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (01032, місто Київ, ВОКЗАЛЬНА ПЛОЩА, будинок 1, ідентифікаційний код 43665271) штрафні санкції у сумі 59514,84 грн та судовий збір у сумі 2449,19 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 14.09.2022.

Суддя С.О. Турчин