ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 910/14243/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засіданні: Білоус О.О.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 06.09.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.06.2022 (повний текст складено 14.06.2022)

у справі № 910/14243/21 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. Приватне акціонерне товариство "Укренерго"

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 3 468 324, 14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №499/01 від 07.08.2019 у розмірі 3 468 324.14 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.11.2021).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконав обов`язки щодо повноти та своєчасності розрахунків за відпущену електричну енергію за квітень-липень 2020 року підставі договору №499/01 від 07.08.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" - задоволено частково.

За рішенням суду присуджено до стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" 411951,33 грн. пені, 476474, 17 грн. штрафу, 1269124, 29 грн. інфляційних витрат, 417281, 33 грн. - 3% річних, 51948, 85 грн. витрат по сплаті судового збору та 48000, 00 витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

За рішенням суду повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 150855, 08 грн., сплачену згідно платіжного доручення №353 від 31.08.2021.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідача з оплати поставленої позивачем електричної енергії за договором №499/01 від 07.08.2019. Водночас суд, з посиланням на положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, та враховуючи відсутність умислу в діях відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань по своєчасній оплаті електричної енергії, зменшив розмір заявлених до стягнення суми пені до 411951,33 грн та штрафу до 476474, 17 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким у позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення прийняте з неповним дотриманням норм матеріального, а саме: ст.ст. 33, 62, 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст.ст. 525, 526, 614 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 196 Господарського кодексу України, Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 №810-ІХ, ст.ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, та процесуального права - ст.ст. 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 та параграф 2-4 Глави 6 ГПК України.

Скаржник також посилається на те, що судом першої інстанції не враховано недоведеність обставин, що мають значення для справи, відсутність у матеріалах справи доказів в підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не враховано специфіку правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання Гарантованого покупця, а також визначає джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, у тому числі позивача.

Відповідач зазначає, що термін оплати за електричну енергію розрахункових місяців спірного періоду 2019-2020 років не міг виникнути раніше двох днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги у разі, якщо дата отримання акту купівлі-продажу електричної енергії даного розрахункового періоду Гарантованим покупцем від позивача передує вищевказаній даті.

Скаржник також наголошує, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують дату отримання Гарантованим покупцем актів-купівлі продажу у спірний період, а їх наявність в матеріалах справи жодним чином не підтверджує виникнення зобов`язання відповідача з оплати, оскільки такий акт складається та підписується відповідачем, в подальшому направляється позивачеві для підписання з його сторони та підлягає поверненню.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не було обґрунтовано дати виникнення зобов`язань відповідача з остаточної оплати електричної енергії спірних періодів, що не взято до уваги судом першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована також тим, що спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел покладено як на відповідача, так і на НЕК "Укренерго". Джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК "Укренерго" послуг Гарантованого покупця із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Оскільки остання не здійснює своєчасних розрахунків з відповідачем, це виключає фактичну можливість здійснення ним розрахунків з позивачем. Матеріали справи не містять доказів недотримання відповідачем встановленого порядку виконання грошового зобов`язання за договором у спірному періоді, передбаченого чинним законодавством.

Крім того, на думку апелянта, договір 499/01 від 07.08.2019 укладений Гарантованим покупцем не на підставі його власного волевиявлення, а саме на виконання покладених спеціальних обов`язків згідно з Законом та порядком. Така діяльність Гарантованого покупця не може розглядатись як підприємництво у порядку статей 42-44 ГК України. Відтак, у разі недостатності фінансування для оплати відповідачем електричної енергії та належного виконання НЕК "Укренерго" своїх спеціальних обов`язків, Гарантований покупець також не може бути визнаний винним у несвоєчасній сплаті платежів спірного періоду.

Апелянт також вказує про наявність підстав для зменшення неустойки, 3% річних та інфляційних втрат до 14 грн., однак як вважає скаржник, судом першої інстанції їх не було враховано та на застосовано до спірних правовідносин положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частин 1, 2 статті 233 Господарського кодексу України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. Позивач зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та проаналізовано норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, і встановлено, що згідно законодавства остаточна оплата за придбану електричну енергію здійснюється протягом двох робочих днів з дати затвердження НКРЕП розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Як вбачається з матеріалів справи, третіми особами не було надано відзивів на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка представників у судове засідання

Треті особи у судові засідання не з`являлись, про причини неявки суд не повідомляли. Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи у суді першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Північного апеляційного господарського суду у справі №910/10023/20 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників третіх осіб, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 07.08.2019 між Державним підприємством "Гарантований покупець" (гарантований покупець) та ТОВ "Сан-Енерджи Україна" (виробник за «зеленим» тарифом) укладено договір №499/01 (далі - договір), відповідно до умов якого виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №433/01/20 від 12.03.2020 до договору, сторони дійшли згоди викласти статті 1-7 договору викласти у новій редакції (у подальшому по тексту зазначається нова редакція договору).

Так, за умовами п. 1.1 договору, в редакції додаткової угоди від 12.03.2020, продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, вироблених з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами)

Пунктом 2.3 договору передбачено, що продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Умовами пунктів 2.4, 2.5 договору погоджено, що продавець за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом за тарифами, або Порядку продажу електричної енергії споживачам, якщо продавець є споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці..

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачам на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачам (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.

Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачам.

У пункті 4.5 договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за "зеленим" тарифом електричну енергію.

Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Згідно з пунктом 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

На виконання умов договору, позивачем з серпня 2019 року по грудень 2020 року було відпущено відповідачу електроенергію на загальну суму 37900316,09 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами купівлі-продажу електроенергії:

- від 31.08.2019 за серпень 2019 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 571872,000 кВт*год за ціною 449,01 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 3081314,96 грн з ПДВ;

- від 30.09.2019 за вересень 2019 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 589254,000 кВт*год за ціною 449,01 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 3174971,27 грн з ПДВ;

- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 420300,000 кВт*год за ціною 414,57 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 2090925,25 грн з ПДВ;

- від 30.11.2019 за листопад 2019 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 173178,000 кВт*год за ціною 414,57 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 861532,84 грн з ПДВ;

- від 31.12.2019 за грудень 2019 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 165108,000 кВт*год за ціною 414,57 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 821385,89 грн з ПДВ;

- від 31.01.2020 за січень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 204654,000 кВт*год за ціною 395,34 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 970894,94 грн з ПДВ;

- від 29.02.2020 за лютий 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 216354,000 кВт*год за ціною 395,34 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 1026400,68 грн з ПДВ;

- від 31.031.2020 за березень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 517740,000 кВт*год за ціною 395,34 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 2456199,98 грн з ПДВ;

- від 30.04.2020 за квітень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 776988,000 кВт*год за ціною 425,36 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 3965995,39 грн з ПДВ;

- від 31.05.2020 за травень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 587058,000 кВт*год за ціною 395,34 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 2996531,89 грн з ПДВ;

- від 30.06.2020 за червень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 634182,000 кВт*год за ціною 425,36 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 3237067,87 грн з ПДВ;

- від 31.07.2020 за липень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 744174,000 кВт*год за ціною 451,20 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 4029255,71 грн з ПДВ;

- від 31.08.2020 за серпень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 825672,000 кВт*год за ціною 383,52 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 3799940,70 грн з ПДВ;

- від 30.09.2020 за вересень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 651804,000 кВт*год за ціною 383,52 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 2999758,44 грн з ПДВ;

- від 31.10.2020 за жовтень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 247350,000 кВт*год за ціною 421,29 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 1250472,98 грн з ПДВ;

- від 30.11.2020 за листопад 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 143898,000 кВт*год за ціною 421,29 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 727473,46 грн з ПДВ;

- від 31.12.2020 за грудень 2020 року ТОВ "Сан-Енерджи Україна" за яким було відпущено ДП "Гарантований покупець" електроенергії в обсязі 63540,000 кВт*год за ціною 421,29 грн (без ПДВ) за кВт*год на загальну суму 321225,20 грн з ПДВ.

А також згідно з актом коригування від 31.12.2019 до акту купівлі-продажу за вересень 2019 від 30.09.2019 на загальну суму 88968,64 грн з ПДВ за електроенергію в обсязі 16512,000 кВт*год за ціною 449,01грн (без ПДВ) за кВт*год.

Як вбачається з матеріалів справи, акти купівлі-продажу електроенергії та акт коригування підписані сторонами договору та скріплені їх печатками. Жодних заперечень щодо зазначених актів відповідачем не надавалось.

Враховуючи викладені вище умови договору та Порядку, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний - протягом двох робочих днів з дати затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розміру вартості послуги).

Згідно банківських виписок, долучених до позовної заяви, відповідач у повному обсязі розрахувався за весь 2019 рік, а також за січень-березень 2020 року.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що ТОВ "Сан-Енерджи Україна" взяті на себе за договором зобов`язання виконало належним чином, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, оплату купленої у позивача електроенергії за період з квітня по липень 2020 року своєчасно та у повному обсязі не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 10057004,92 грн.

Водночас, 22.11.2022 до Господарського суду міста Києва від ОВ "Сан-Енерджи Україна" надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач зазначив, що відповідач у добровільному порядку сплатив суму основної заборгованості у розмірі 10057004,92 грн., на підтвердження чого подав банківські виписки. За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 3468324,14 грн., з яких: 825897,67 грн. пені, 952948,34 грн. штрафу, 1269124,29 грн. інфляційних втрат, 420353,84 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2021 вказану заяву прийнято до розгляду.

Таким чином, на розгляді суду перебувають позовні вимоги ТОВ "Сан-Енерджи Україна" про стягнення з ДП "Гарантований покупець" пені в розмірі 825897,64 грн., штрафу в розмірі 952948,34 грн, інфляційних втрат у розмірі 1269124,29 та 3% річних в розмірі 420353,84 грн. за порушення строків оплати за отриману електроенергію.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 173, абз. 4 ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 175, ч. 1, 7 ст. 179 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникли між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності на підставі господарського договору, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарсько-договірним зобов`язаннями та регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, а господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (чч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту статей 627, 628, 630 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Як підтверджено матеріалами справи, з серпня 2019 року по грудень 2020 року позивач на виконання своїх зобов`язань за договором здійснив поставку електричної енергії відповідачу, яка прийнята останнім без заперечень та зауважень, на загальну суму 37900316,09 грн., що підтверджується вказаними актами купівлі-продажу електроенергії та актом коригування.

Пунктом 4.5 договору сторони погодили, що Гарантований покупець зобов`язаний купувати у продавця за "зеленим" тарифом вироблену електричну енергію за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену в позивача електричну енергію.

Згідно пункту 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Отже, 100 % оплати відпущеної електричної енергії здійснюється з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивач зазначає, що відповідачем допущено порушення строків оплати електричної енергії за квітень-липень 2020 року.

Судом встановлено, що Постановою НКРЕКП №995 від 27.05.2020 затверджено розмір вартості послуг у квітні 2020 року - 4 944 046 105,48 грн.; Постановою НКРЕКН №1211 від 24.06.2020 затверджено розмір вартості послуг у травні 2020 року - 4 337 390 779,22 грн.; Постановою НКРЕКП №1435 від 22.07.2020 затверджено розмір вартості послуг у червні 2020 року - 4 246 519 382,97 грн.; Постановою НКРЕКП №1600 від 19.08.2020 затверджено розмір вартості послуг у липні 2020 року - 4 634 520 383,78 грн.

Таким чином, виходячи з положень договору та законодавства, відповідач мав оплатити вартість прийнятої за актом за квітень 2020 року електричну енергію до 29.05.2020; за травень 2020 року - до 26.06.2020; за червень 2020 року - до 24.07.2020; за липень 2020 року - до 21.08.2020.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на ті обставини, що позивачем в позовній заяві не наведено та не підтверджено доказами дати отримання Гарантованим покупцем підписаних актів купівлі-продажу електричної енергії спірного періоду та не було обґрунтовано дати виникнення зобов`язань відповідача з остаточної оплати електричної енергії купованої у спірних періодах, та відповідно, дати виникнення прострочення зобов`язання з оплати електричної енергії спірних періодів. Зазначені доводи спростовуються таким.

Як зазначалось вище, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.

Так, відповідно до пункту 10.2. Порядку з урахуванням умов глави 8 цього Порядку гарантований покупець протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата виробнику за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць, та направляє виробнику за «зеленим» тарифом два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

Пунктом 10.3. Порядку передбачено, що після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, виробник за «зеленим» тарифом повертає протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, гарантованому покупцю один примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони.

Якщо протягом указаного строку виробник за «зеленим» тарифом не повертає підписаний примірник акта купівлі-продажу, то з наступного розрахункового місяця гарантований покупець надсилає виробнику за «зеленим» тарифом поштою протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу у двох примірниках, не підписаних зі своєї сторони.

Виробник підписує акт купівлі-продажу у двох примірників і направляє їх на адресу гарантованого покупця. Гарантований покупець у триденний термін після отримання актів купівлі-продажу зі своєї сторони підписує їх у двох примірниках та надсилає виробнику за «зеленим» тарифом один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення гарантованому покупцю всіх актів купівлі-продажу, які були направлені на адресу виробника за «зеленим» тарифом.

У разі наявності у виробника за «зеленим» тарифом зауважень до акта купівлі-продажу (за наявності розбіжностей), наданого гарантованим покупцем, виробник за «зеленим» тарифом повідомляє про це гарантованого покупця.

За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання виробником за «зеленим» тарифом гарантованому покупцю акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок за відпущену виробником за «зеленим» тарифом електричну енергію здійснюється у розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки акти купівлі-продажу електроенергії формує саме гарантований покупець, направляє їх виробнику за «зеленим тарифом», а у разі ненадання виробником підписаних з його сторони відповідних актів, остаточний розрахунок здійснюється у розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу.

Крім того, пунктом 10.4 Порядку визначено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії.

Дата виникнення зобов`язань відповідача обліковується з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, а тому строк оплати відповідачем 100 % відпущеної електричної енергії настав.

Водночас, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що відповідачем допущено порушення строків оплати прийнятої електричної енергії у спірний період.

Щодо посилань апелянта на ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та специфіки правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання Гарантованим покупцем, а також визначають джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі позивачем, вказуючи, що джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за "зеленим" тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК "Укренерго" послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (відповідно до п.12.3,12.6 Глави 12 Порядку), а тому регулювання зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом не вичерпуються умовами договору, колегія суддів звертає увагу на те, що ані договором, ані Порядком, ані положеннями ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" не визначено прямої залежності виконання зобов`язань Гарантованого покупця щодо оплати відпущеної виробником за "зеленим" тарифом електроенергії з виконанням зобов`язань оператором системи передачі (ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго") щодо оплати послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Відповідності до положень статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж за "зеленим" тарифом електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону.

При цьому, за умовами укладеного сторонами договору №499/01 від 07.08.2019 вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку, яким визначено порядок здійснення платежів гарантованим покупцем продавцям електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Тоді як розрахунок вартості та порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надаються гарантованим покупцем визначаються відповідно до Глави 12 Порядку.

Тобто правовідносини між гарантованим покупцем та продавцем електричної енергії за "зеленим" тарифом (позивачем) не є пов`язаними з правовідносинами гарантованого покупця з оператором системи передачі (ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго").

Наразі відсутній будь-який нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Державного підприємства "Гарантований покупець" перед позивачем, ніж передбачено Договором та Порядком.

Отже, твердження відповідача стосовно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", фактично зводяться до відсутності бюджетного фінансування. Водночас відсутність бюджетного фінансування, в т.ч. через ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що також зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; приписи Господарського кодексу України також не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, за відповідальність за порушення зобов`язань.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 825 897,67 грн та штрафу 7% у розмірі 952 948,34 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за "зеленим" тарифом, що визначений у главі 10 Порядку або главі 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами. Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7% від не оплаченої згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим' тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом.

Оскільки матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати електроенергії купленої у позивача у спірному періоді на понад 30 днів, вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 952 948,34 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Водночас, позивачем допущено арифметичні помилки у розрахунках пені (неправильно обраховано кількість днів у 2020 році), у зв`язку з чим, за перерахунком суду, арифметично правильним є розмір пені у сумі 823 902,66 грн.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1 269 124,29 грн та 3% річних у розмірі 420 353,84 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на встановлений судом факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором, вимоги щодо сплати інфляційних втрат у сумі 1 269 124,29 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Водночас, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних за заявлений позивачем період, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 417 281,33 грн., оскільки позивачем допущено арифметичні помилки при здійсненні обчислення та не враховано кількість днів у 2020 році.

Відповідачем у свою чергу заявлено до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та інфляційних втрат.

Так, відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому за положенням ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Передбачене статтею 233 Господарського кодексу України та статтею 551 Цивільного кодексу України право суду на зменшення пені може бути реалізоване судом у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність умислу в діях відповідача щодо невиконання взятих на себе зобов`язань по своєчасній оплаті електричної енергії, за прострочення виконання яких заявлено вимогу про стягнення неустойки, адже підтверджується фактична фінансова неспроможність виконання такого зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин для зменшення нарахованих позивачем розмірів пені та штрафу, а тому вважає, що справедливим та розумним буде зменшити розмір пені та штрафу на 50 відсотків. Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 411 951,33 грн та штраф у сумі 476 474, 17 грн.

При цьому, щодо правових підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних суд зазнає таке.

Так, щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 в обґрунтування вимоги про зменшення розміру 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладена у цій постанові правова позиція Верховного Суду не може бути застосована до правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі, оскільки спірні правовідносини у вказаних справах різні.

Поряд з наведеним слід зазначити, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі статей 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

З огляду на викладене, відсутні підстави для зменшення 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, ТОВ "Сан-Енерджи Україна" заявлено до суду першої інстанції вимоги про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48 000,00 грн.

Статтю 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивач надав: копію договору про надання правової допомоги №59 від 11.10.2019; копію письмового завдання до договору від 26.08.2021; копію акту приймання-передачі наданої допомоги від 31.08.2021 на загальну суму 48 000,00 грн, копію рахунку на оплату №183 від 31.08.2021 на суму 48 000,00 та копію платіжного доручення №355 від 31.08.2021 на суму 48 000,00.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що заявлена позивачем вимога, відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 24073806,90 грн. заборгованості, 305475,27 грн. пені, 588977,03 штрафу грн. та 66126,92 грн. 3% річних.

Стосовно клопотання відповідача, поданого 18.07.2022 через канцелярію суду, про зменшення розміру неустойки, інфляційних втрат та 3% річних, слід зазначити, що суд першої інстанції вже вирішував питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, і суд апеляційної інстанції визнав такі висновки обґрунтованими. Підстав для зменшення розміру пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних до 1% від задоволених сум судом першої інстанції колегія суддів не вбачає, враховуючи також і висновки викладені у мотивувальній частині постанови.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем (стягувачем) долучено до матеріалів справи копії наступних документів: договору про надання правової (правової) допомоги № 59 від 11.10.2019; акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 28.07.2022 до договору; рахунку на оплату №22/16 від 28.07.2022 на суму 15000,00 грн; меморіального ордеру №185 від 05.08.2022; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1147186 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4675/10 від 24.11.2011.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг 28.07.2022 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги на суму 15000,00 грн., а саме: - вивчення та правовий аналіз апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21, що подана ДП "Гарантований покупець", витрачено часу 01 год. 45 хв. - написання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21, що подана ДП "Гарантований покупець", витрачено часу 03 год. 15 хв.; - роздрукування та виготовлення копі матеріалів, направлення документів відповідачу, витрачено часу 0 год. 30 хв.

На підтвердження понесення вказаних витрат у сумі 15000,00 грн. позивачем подано меморіальний ордер №185 від 05.08.2022.

Разом з тим, 08.08.2022 через канцелярію суду подано заперечення щодо розміру правничої допомоги за розгляд справи №910/14243/21 в суді апеляційної інстанції, у яких ДП «Гарантований покупець» просить зменшити розмір витрат до 1%, заявлених позивачем за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи критерії дійсної необхідності понесення витрат на правничу допомогу та розумності їх розміру, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням витраченого адвокатом часу, принципу розумності, дійшла до висновку про часткове задоволення вимог ТОВ «Сан-Енерджи Україна» та стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7500,00 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 у справі №910/14243/21 залишити без змін.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Енерджи Україна" (31252, Хмельницька область, с. Кривачинці, вул.. Централна, 55, ) витрати на правничу допомогу адвоката 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/14243/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 20.09.2022.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка