ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. Справа№ 910/16343/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Шалашова В.І.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: Білека Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.02.2022 (повне рішення складено та підписано 16.02.2022)

у справі №910/16343/21 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо»

про стягнення 4 754 232,50 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення 4 754 232,50 грн за користування без достатніх правових підстав частиною належного позивачу нежилого приміщення площею 530,00 м2, що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. А) за адресою: місто Київ, вулиця Кільцева дорога (Велика окружна), 4, за період з 01.03.2017 року по 31.07.2021 року.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що він є власником нежитлового приміщення площею 10 134,4 м2 в ЛІТ. « 1А», що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Кільцева дорога, 4. У той же час 03.06.2019 року позивач виявив факт використання приміщень другого поверху вищенаведеної будівлі Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса» для розміщення магазину побутової техніки, у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» неодноразово направляло означеним особам вимоги про негайне звільнення приміщень та усунення перешкод у користуванні позивачем цією нерухомістю.

1.2. короткий зміст рішень суду у даній справі

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16343/21 у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 року № 910/15953/21.

Враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» в установленому законом порядку не довело належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які воно посилалося як на підставу своїх вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даного позову.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі № 910/16343/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16343/21 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/16343/21.

22.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

07.07.2022 до канцелярії суду від скаржника надійшло клопотання про залучення доказів направлення копії апеляційної скарги учасникам справи.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1966/22 від 07.07.2022 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/16343/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16343/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/16343/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.07.2022.

20.07.2022 від представника відповідача Сукорянського Є.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника за межами міста Києва, а також відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 20.07.2022 представники відповідача не з`явились.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному дослідженні обставин справи, що є підставою для його скасування.

Апелянт зазначає, що факт неправомірного користування відповідачем приміщенням належним позивачу встановлено у рішенні суду яке набрало законної сили, натомість неповне дослідження судом обставин справи та формальний підхід до вирішення спору, позбавляють позивача права стягнути вартість спожитого користування нежитловим приміщенням.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник третьої особи своїм правом на подання письмового відзиву не скористався.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач зазначає, що спірні правовідносини стосуються правовідносин між позивачем та третьою особою, у зв`язку з неповерненням орендованого майна після закінчення договору оренди, а тому вимоги до відповідача є безпідставними.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представники відповідача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

20.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що доводи клопотання зводяться до того, що у зв`язку з продовженням у країні воєнного стану необхідно відкласти розгляд справи, так як представник позивача перебуває за межами міста Київ.

Водночас, колегія суддів зазначає, що заявник не довів які обставини перешкоджають йому чи іншому представнику відповідача з`явитись у судове засідання, а загальне посилання на воєнний стан у країні не може бути підставою для відкладення розгляду справи за наявності у справі достатніх матеріалів для розгляду спору по суті.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, заслухавши думку представників позивача та третьої особи, колегія суддів відмовляє представнику відповідача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача.

Представник позивача надав пояснення в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 в справі № 910/18397/14 є власником нежитлового приміщення площею 10 134,4 м2 в ЛІТ. « 1А», що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Кільцева дорога (Солом., Голос., Святош. р-ни), 4.

Судом встановлено, що у серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні вищевказаним майном та виселення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 року в справі № 910/10900/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 та постановою Верховного Суду від 04.08.2021, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Боедем» у користуванні нежитловим приміщенням, яке розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10 134,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, а також виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Ельдорадо», Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» з нежитлового приміщення площею 4 589,90 кв.м., яке розташовано на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10 134,40 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4. У той же час у задоволенні пред`явленого у межах справи № 910/10900/19 зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» про визнання договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2013 року № 01/10-13, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», поновленим по 30 червня 2022 року на тих самих умовах, а також визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» права користування нежитловим приміщенням площею 4 589,90 кв.м., що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-13, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», відмовлено.

Означене судове рішення на час розгляду спору в справі № 910/16343/21 набрало законної сили.

Вказаним рішенням встановлено, що 01.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем», як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо», як орендарем, було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/10-13 (далі - Договір оренди), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оперативне орендне платне користування нежитлове приміщення площею 4 589,90 кв.м., що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10134,40 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Згідно з пунктом 2.4 Договору оренди приміщення повинно бути повернено орендарем та прийнято орендодавцем протягом десяти календарних днів з моменту припинення цього договору. До цього часу орендар зобов`язаний вчинити всі необхідні дії, пов`язані з вивільненням приміщень (в тому числі, але не виключно, здійснити за власний рахунок демонтаж усіх здійснених у приміщеннях поліпшень, які можна відокремити без завдання шкоди приміщенням) і підготувати ці приміщення до передачі орендодавцю.

Відповідно до пункту 2.5 Договору оренди передача приміщення орендодавцю у випадку припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається стан приміщень та інші відомості за узгодженням сторін. Зазначений акт підписується уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. Приміщення вважаються поверненими орендодавцю з моменту підписання сторонами вказаного акта приймання-передачі. В разі затримання орендарем повернення приміщень орендодавцю, орендар несе ризик їх випадкового знищення або випадкового пошкодження.

У пункті 7.1 Договору його сторони визначили, що цей правочин вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.08.2016 року.

01.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» було підписано акт приймання-передачі, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення площею 4 589,90 кв.м., що розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною площею 10 134,40 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

09.08.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» лист від 09.08.2016 року № 060, в якому орендаря повідомлено про наявність заборгованості з орендної плати, відмову від підписання додаткової угоди до Договору оренди та наявність наміру для використання орендованого приміщення для власних потреб.

20.09.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» було направлено на адресу орендаря лист від 20.09.2016 № 087, в якому вказано про те, що Договір оренди діяв до 31.08.2016, а також наголошено на тому, що у листі від 09.08.2016 року № 060 орендодавцем повідомлялось про намір використання приміщення для власних потреб та висунуто вимогу про негайне повернення вищенаведеного об`єкта нерухомого майна.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» орендоване приміщення не повернуло та продовжило ним користуватись, вважаючи, що Договір оренди було пролонговано на новий строк.

При цьому, вважаючи себе й надалі орендарем спірного нерухомого майна, 01.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» договір суборенди нежитлового приміщення № Т001/17 (далі - Договір суборенди), згідно з яким останньому було передано в користування терміном до 31.12.2017 року (пункт 7.1) нежитлове приміщення загальною площею 530 кв.м., розташоване на другому поверсі нежитлової будівлі (літ. 1А), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога (Велика Окружна), 4.

Слід зазначити, що за умовами пункту 3.1 Договору суборенди (копія якого наявна у матеріалах справи № 910/16343/21) місячна орендна плата за користування приміщенням становить 169,25 грн. за 1 кв.м. орендованого приміщення.

У той же час, при розгляді справи № 910/10900/19 судами була встановлена наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» та відмовлено в задоволенні зустрічного позову з огляду на доведену до відома орендаря відсутність у орендодавця волі на продовження орендних відносин за цим правочином у розумінні статті 764 Цивільного кодексу України, а також встановлено факт припинення укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» Договору оренди з 31.08.2016 року, що виключає можливість вважати після 31.08.2016 року відповідні орендні правовідносини продовженими.

Крім того, у рішенні Господарського суду міста Києва від 09.09.2020 року в справі № 910/10900/19 зазначено, що укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» Договору суборенди спірного майна поза межами строку оренди не може створювати визначених цією угодою юридичних наслідків.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі № 910/16343/21, Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» вказувало на те, що у якості правової підстави для користування приміщенням загальною площею 530 кв.м., розташованим на другому поверсі належної позивачу нежитлової будівлі у місті Києві на вулиці Кільцева дорога (Велика Окружна), 4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» під час розгляду справи № 910/10900/19 посилалося на укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія «Ельдорадо» Договір суборенди, за умовами якого відповідач (як суборендар) повинен був сплачувати третій особі (як орендарю) оренду плату в сумі 169,25 грн. за 1 кв.м, що становить 89 702,50 грн. за місяць оренди.

Враховуючи фактичне користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» частиною належного позивачу приміщення площею 530 кв.м. у період з 01.03.2017 року по 31.07.2021, а також зважаючи на відсутність між сторонами будь-яких договірних відносин щодо оренди цієї нерухомості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем», посилаючись на статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України, просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму вартості користування відповідачем зазначеним майном у розмірі 4 754 232,50 грн., розраховану на підставі вартості орендної плати, вказаної у договорі суборенди нежитлового приміщення від 01.03.2017 року № Т001/17.

Водночас, положення глави 83 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Як було зазначено вище, в обґрунтування розміру заявленої до стягнення з відповідача суми грошових коштів, позивач посилався на фактичне користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» частиною належного позивачу приміщення площею 530 кв.м. у період з 01.03.2017 по 31.07.2021, сума вартості користування яким у розмірі 4 754 232,50 грн. була розрахована Товариством з обмеженою відповідальністю «Боедем» на підставі вартості орендної плати, вказаної у Договорі суборенди, підписаному між відповідачем та третьою особою.

Проте колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказаний розрахунок не може бути прийнятим судом до уваги в якості належного доказу дійсної вартості безпідставно набутого відповідачем майна (вартості користування приміщенням), оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які прямі договірні правовідносини, а у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» відсутній обов`язок сплачувати позивачу суборендну плату в розмірі, визначеному Договором суборенди, стороною якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Боедем» не було.

Жодних інших доказів, на підставі яких суд міг би розрахувати вартість фактично спожитої послуги матеріали справи не містять, а тому колегія суддів позбавлена можливості з наявних матеріалів справи встановити, яку суму за користування майном позивача відповідач був би зобов`язаний сплатити, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зауважив, на факт відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання відповідачем будь-яких доходів від орендованого майна, оскільки за наявними у справі документами саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» було кінцевим користувачем належного позивачу нерухомого майна на платній основі та в наступну суборенду його не передавало. Докази, які свідчать про протилежне, у матеріалах справи відсутні.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для дослідження правовідносин між відповідачем та третьою особою на підставі договору суборенди нежитлового приміщення № Т001/17 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ельдорадо» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1», з огляду на припинення орендних правовідносин між позивачем та третьою особою 31.08.2016.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що відповідач безпідставно користувався майном позивача, однак не довів фактичну вартість безпідставно отриманих коштів, а тому заявлена сума не може бути стягнута у зв`язку недоведеністю обсягу порушеного права.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач не довів обґрунтованість заявленого позову, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Приписами статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що факт неправомірного користування відповідачем приміщенням належним позивачу встановлено у рішенні суду яке набрало законної сили, водночас саме позивач мав надати належні та допустимі докази, вартості блага яке безпідставно набуте користувачем, однак належних та допустимих доказів позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано, а тому заявлена до стягнення сума є необґрунтованою та не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/16343/21 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/16343/21 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Боедем» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/16343/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/16343/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу колегії суддів з відпустки 19.09.2022.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська