УХВАЛА

м. Київ

21.09.2022Справа № 903/717/20 (910/7705/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг»

(ідентифікаційний код: 34928470)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Монополіум Фінанс»

(ідентифікаційний код:39785812

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою від03повідальністю «Торгова мережа «Фаворит»

(ідентифікаційний код: 31524633)

про визнання договору недійсним

у межах справи № 903/717/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю

«Карпатська туристична компанія»

(ідентифікаційний код: 34078127)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг»

(ідентифікаційний код: 34928470

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

без виклику (повідомлення) учасників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» (ідентифікаційний код:39785812 ) про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470) (боржник у справі про банкрутство), посвідченого 28.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 763

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 903/717/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 було відкрито провадження у справі № 903/717/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470) із відповідними правовими наслідками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014) було визнано кредитором боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2922 було відкрито провадження у справі № 903/717/20 (910/7705/22) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» (ідентифікаційний код: 39785812) про визнання недійсним договору у межах справи № 903/717/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470).

Позовні вимоги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина»(ідентифікаційний код 39685014) обґрунтовуються тим, що оспорюваний іпотечний договір завдав збитків як Товариству з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470, боржник у справі про банкрутство) так і його кредиторам, утому числі й позивачу.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на ч.1 ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Разом із позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014) подало заяву, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1387 га, яка знаходиться за адресою Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Радянська (тепер - вул. Вінграновського) 24а, кадастровий номер: :10:044:0009, цільове призначення: комерційне використання для обслуговування швейного та пластмасового цехів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» передбачає можливі недобросовісні дії відповідача, в наслідок яких буде унеможливлено виконання рішення суду, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача

Розглянувши вказану заяву, перевіривши викладені заявником доводи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу або третім особам (ст. 136, 137 ГПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна (сумою грошових коштів), на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як встановлено судом, предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» є визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (ідентифікаційний код: 34928470) (боржник у справі про банкрутство), посвідченого 28.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 763. Водночас, у якості підстав для забезпечення позову заявник вказує свої припущення щодо можливих дій відповідачів.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" передбачено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» мало б довести належними та достатніми доказами, про дії відповідачів, які б були спрямовані на зміну правового статусу земельної ділянки за спірним договором, або суб`єктивних причин (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за договором.

Разом з тим, подана позивачем заява ґрунтується лише на припущеннях щодо можливих недобросовісних дій відповідача та на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення поданого позову, а відтак, і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

Самі лише твердження позивача про те, що оскільки право власності на земельну ділянку площею 0,13787 га, яка знаходиться за адресою Миколаївська область, м. Первомайськ, вул.. Радянська (тепер вул. Вінграновського) 24а, кадастровий номер: :10:044:0009, цільове призначення: комерційне використання для обслуговування швейного та пластмасового цехів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04 належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Монополіум фінанс», існує відсутність будь-яких обмежень щодо розпорядження на неї щодо відчуження на користь третіх осіб, не може свідчити про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, оскільки такі обставини не доведені належними та допустимими доказами, а сам факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань на час вирішення питання доцільності/недоцільності вжиття заходів забезпечення позову ще не встановлений та підлягає доведенню позивачем під час розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (п. 3 вказаної постанови).

Отже, оскільки заявник не довів наявність та не подав належних та допустимих доказів (у розумінні ст. 76, 77 ГПК України) тих обставин, із якими діюче законодавство пов`язує наявність підстав для застосування заходів щодо забезпечення позову, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, направлених на ускладнення виконання рішення, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому, судом повідомляється, що у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді Омельченка Л.В. у відпустці у період з 12.08.2022 по 04.09.2022 (включно), вирішення питання про прийняття до розгляду заяви здійснюється після виходу судді з відпустки у межах розумного строку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що тривалість розгляду справи повинно відповідати розумним строкам. Таку розумність треба оцінювати у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (див. рішення Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року у справі «Вергельський проти України» (Vergelskyy v. Ukraine, заява № 19312/06).

Такими критеріями у розумінні суду наразі є те, що внаслідок триваючої широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було постановлено про часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30-ть діб, а у подальшому 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року, та в подальшому Указом Президента України від 12.08.2022, затвердженого Законом № 2500-IX від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб - до 21 листопада 2022, тому розгляд заяви здійснювався судом у строки з урахуванням можливості більш безпечного здійснення правосуддя у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою його місцезнаходження.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, у разі відмови у її задоволенні, покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія Галичина» (ідентифікаційний код 39685014) про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Л.В.Омельченко