ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Черкаси справа № 925/121/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Ткачук Б.О. адвокат,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД

до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГЕТИЧНО-ДОРОЖНЄ БУДІВНИЦТВО

про стягнення 2 655 464,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД (вул. Козацький шлях, 68, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГЕТИЧНО-ДОРОЖНЄ БУДІВНИЦТВО (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000, ) про стягнення боргу в сумі 1 987 340,40 грн за договором поставки № 17/03-20 від 17.03.2020, боргу в сумі 668 124,00 грн за договором субпідряду № 07/09-20 від 07.09.2020 та понесених судових витрат 39832,50 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеними між сторонами договором поставки № 17/03-20 від 17.03.2020 та договором субпідряду № 07/09-20 від 07.09.2020.

Ухвалою від 10 лютого 2022 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.03.2022.

Ухвалою від 15 березня 2022 року Господарський суд Черкаської області у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рекомендацій Ради суддів України, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, відклав розгляд справи до стабілізації ситуації в регіоні, з урахуванням місцезнаходження учасників судового провадження та їх представників.

22 червня 2022 року позивач звернувся до суду з клопотанням № 103 від 15.06.2022, у якому, беручи до уваги наявність належних умов для здійснення судочинства, просив призначити підготовче засідання у справі.

Ухвалою від 24 червня 2022 року Господарський суд Черкаської області призначив підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 07 липня 2022 року, викликав у судове засідання представників учасників справи.

07 липня 2022 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату в зв`язку з відрядженням представника відповідача.

Ухвалою від 07 липня 2022 року Господарський суд Черкаської області у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання на іншу дату відмовив; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30 серпня 2022 року.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи судом належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату ухвали суду, проте участі свого представника у засіданні суду не забезпечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Відповідно до ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів зазначених у позовній заяві та просив задовольнити позов.

У судовому засіданні згідно з ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд установив наступні обставини.

17 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» (надалі Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНО -ДОРОЖНЄ БУДІВНИЦТВО (надалі - Відповідач) було укладено договір поставки № 17/03-20. (далі Договір, а.с. 49).

Вказаний Договір підписаний представниками обох сторін.

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач здійснював продаж відповідачу будівельних матеріалів (бітум дорожній, бордюр, поребрик, щебінь, відсів тощо) а також продукцію власного виробництва (суміш асфальтобетонна, бітумна емульсія) надалі товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціни на товар узгоджені сторонами і вказуються в видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач зобов`язався своєчасно сплатити за поставлений Товар.

Згідно з п.3.2 Договору розрахунок за отриманий товар проводиться протягом 5 днів після отримання документу, що підтверджує факт відвантаження товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору документом, який підтверджує факт відвантаження товарів є накладна, моментом набуття права власності на відвантажені товари є дата виписки накладної.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку Товару відповідно до видаткової накладної №1-212 від 07.12.2020 та довіреності №319 від 03.12.2020, а Відповідачем в свою чергу було отримано Асфальтобетонну суміш дрібнозернисту тип «А» та Асфальтобетонну суміш к/з щільну тип «А`М1 на загальну суму 1 987 340, 40 грн.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач відповідно до п. 3.2 не сплатив 1 987 340, 40 грн за отриманий Товар.

07 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхбуд» (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГЕТИЧНО -ДОРОЖНЄ БУДІВНИЦТВО (надалі - відповідач) було укладено договір субвиконання №07/09-20 (далі Договір, а.с. 34-38).

Вказаний Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками.

Згідно з п. 1.1. Договору, виконавець (позивач) зобов`язується у порядку та на умовах, визначених Договором, своїми силами і засобами на власний ризик виконати послуги, згідно технічного завдання викладеного в тендерній документації торгів за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений договором термін. Замовник (відповідач) зобов`язується прийняти надані згідно договору послуги та сплатити їх вартість.

Відповідно до п. 1.2. Договору субвиконання по об`єкту - капітальний ремонт мосту на км 36+040 автомобільної дороги загального користування місцевого значення 0-02-21-05 - Торків Брацлав - Ситківці Леухи - ст. Монастирище в межах Вінницької області.

Згідно з п. 4.2. Договору замовник проводить розрахунок за виконанні роботи шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок виконавця після підписання Сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» ( форма КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма КБ-3)

18 грудня 2020 року за результатами виконаних робіт між сторонами було підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) на суму 668 124, 00 грн (а.с. 39-48).

23 листопада 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №446 від 23.11.2021 з вимогою сплати заборгованості в сумі 2 655 464, 00 грн. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді, а вимога без задоволення.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

За приписом статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами Договір № 17/03-20 від 17.03.2020, укладений сторонами, за своєю правовою природою є договором купівлі продажу та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відносини купівлі-продажу врегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами правочин №07/09-20 від 07.09.2020 за своїм змістом та правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 33 Господарського кодексу України та §1, 3 глави 61 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Згідно з ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 2 цієї статті визначено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику.

Згідно з ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо в договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 854 цього ж Кодексу передбачено, що замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника - достроково.

Згідно ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що вони уклали договір поставки № 17/03-20 від 17.03.2020, позивач поставив Товар на загальну суму 1 987 340, 40 грн з ПДВ, однак відповідач не виконав умови договору, не розрахувався за отриманий Товар.

З урахуванням наведеного, господарський суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок з оплати отриманого товару відповідно до умов договору поставки № 17/03-20 від 17.03.2020, отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1987340,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду 07 вересня 2020 року сторонами було укладено договір субпідряду субвиконання по об`єкту - капітальний ремонт мосту на км 36+040 автомобільної дороги загального користування місцевого значення 0-02-21-05 - Торків Брацлав - Ситківці Леухи - ст. Монастирище в межах Вінницької області.

В пункті 4.2. Договору визначено, що замовник проводить розрахунок за виконанні роботи шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок виконавця після підписання Сторонами «Актів приймання виконаних будівельних робіт» (форма КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (форма КБ-3).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14- 295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Тобто, з первинних документів, якими є акти та довідки (КБ-2, КБ-3) має чітко вбачатись на виконання якого саме правочину вони сформовані та виконання підрядних робіт і їх вартість за яким правочином вони підтверджують. На підтвердження виконання обсягу робіт позивачем надано акти та довідки (КБ-2, КБ-3).

Судом встановлено, що позивачем було виконано капітальний ремонт по об`єкту відповідно до умов договору субвиконання № 07/09-20, про що сторонами було підписано довідку форми КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 18.12.2020 за грудень 2020 року на суму 668 124, 00 грн.

При складанні сторонами акту виконаних робіт будь яких зауважень до якості виконаних позивачем робіт заявлено не було.

Водночас, обов`язку щодо оплати здійснених позивачем ремонтних робіт відповідач не виконав, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

23 листопада 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №446 від 23.11.2021 з вимогою сплати заборгованості в сумі 2 655 464, 00 грн. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді, а вимога без задоволення.

Таким чином, з огляду на виконання робіт за договором субвиконання № 07/09-20 позивачем та відсутність факту оплати виконаних робіт відповідачем, господарський суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 668 124, 00 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сплачена позивачем за подання позову сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГЕТИЧНО-ДОРОЖНЄ БУДІВНИЦТВО (вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, 19000, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю ШЛЯХБУД (вул. Козацький шлях, 68, смт. Вороновиця, Вінницький район, Вінницька область, 23252, ) заборгованість в сумі 1 987 340,40 грн за договором поставки № 17/03-20 від 17.03.2020, заборгованість в сумі 668 124,00 грн за договором субвиконання № 07/09-20 від 07.09.2020 та 39832, 50 грн витрат зі сплати судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня його ухвалення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 12 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Чевгуз