СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Харків Справа № 905/70/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Гетьман Р.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. (вх. №90Д/1-18) та апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. (вх. №232Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі №905/70/21, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Шилова О.М.), повний текст якого складено 13.12.2021 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер", м.Кропивницький Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове", м.Курахове Мар`їнського району Донецької області

про стягнення 4707589,86грн. заборгованості, 1441945,34грн. - 20% річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі № 905/70/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" про стягнення 4707589,86грн. заборгованості, 1441945,34грн. - 20% річних - задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" 4707589,86грн. боргу, 70612,04грн. судового збору, 22965,00грн. витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвокат Куренний С.В. (далі- апелянт 1) з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2022 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.2022 року, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи; копію ухвали надіслано апелянту 1 та господарському суду Донецької області.

11.01.2022 року на адресу суду з господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/70/21 у 6-ти томах (вх.№90).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Куренного С.В. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвокат Скрипник П.Г. (далі - апелянт 2), також, з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20965,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20965,00 грн.

Апелянт 2 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Протягом майже півроку представники позивача фактично не виконували вимог ухвал господарського суду першої інстанції щодо приведення позовної заяви до форми, передбаченої приписами процесуального законодавства та надання необхідних доказів у справі на підтвердження позовних вимог, а тому, відповідач не може оцінити вартість такої послуги, оскільки вважає її такою, що фактично не надана.

Враховуючи складність справи, предмет доказування, кількість та зміст доказів у справі, обсяг наданих адвокатом послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, можна дійти висновку про те, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 45000,00 грн. не відповідає критерію необхідності таких витрат та розумності їх розміру.

Розумним розміром витрат на послуги адвоката у даній справі є сума 2000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу судових витрат.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.01.2022 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

24.01.2022 року на адресу суду від апелянта 2 надійшла заява про усунення недоліків (вх.№849), яку, разом з додатками, долучено до матеріалів справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвокат Клепиков М.С. (далі - апелянт 3) з рішенням суду першої інстанції, також, не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 20% у розмірі 1 441 945,34 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу про стягнення 20% у розмірі 1 441 945,34 грн. задовольнити повністю; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу згідно з розрахунку, який буде надано апелянтом у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Апелянт 3 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Згідно резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області у задоволенні позовної вимоги ТОВ "Балкер" про стягнення 20% річних у розмірі 1 441 945,34 грн. відмовлено.

Відтак, позовна заява ТОВ "Балкер" в частині позовної вимоги про стягнення 20% не була залишена без розгляду, а розглянута судом першої інстанції по суті.

Відмовляючи у задоволенні зазначеної позовної вимоги господарський суд першої інстанції виходив не з точки зору відсутності правових підстав для її задоволення або доведеності, а з точки зору незрозумілої форми розрахунку, що є досить суб`єктивним та суперечить принципам господарського судочинства.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.01.2022 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" -адвоката Скрипник П.Г. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі; позивачу встановлено строк до 23.02.2022 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 ГПК України; призначено справу до розгляду на "28" лютого 2022 р. о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №115; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

26.01.2022 року на адресу суду від апелянта 3 надійшла заява (вх.№949, вх.№328), в якій останній просить відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Куренного С.В., яку долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якої вказує на те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на одне і теж судове рішення з різними вимогами, за підписом двох різних представників були надіслані засобами поштового зв`язку 29.12.2021 року з одного поштового відділення АТ Укрпошта №0121 у м. Києві, а тому такі дії відповідача та його представників свідчать про зловживання ними процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

27.01.2022 року на адресу суду від апелянта 3 надійшла заява про усунення недоліків (вх.№1022,вх.№360), в якому останній просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, оскільки оскаржуване рішення апелянт отримав лише 24.12.2021 року, яку долучено до матеріалів справи.

27.01.2022 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"-адвоката Клепикова М.С. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції (вх.№1021, вх.№366), в якій останній просив забезпечити участь представника в судовому засіданні, призначеному на 28.02.2022 року о 12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" - адвоката Клепикова М.С. про його участь в судовому засіданні, призначеному на "28" лютого 2022 року о 12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі призначене на 28.02.2022 року о 12:30 год., ухвалено провести за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" - адвоката Клепикова М.С. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі; відповідачу встановлено строк до 23.02.2022 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 ГПК України; призначено апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. (вх. №232Д/1-18) на "28" лютого 2022 року о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 115, разом з апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. (вх.№90Д/1-18), об`єднавши скарги в одне провадження; явка сторін обов`язковою не визнавалась; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі №905/70/21 зупинено.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 01.04.2022 роботу суду у віддаленому режимі; рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку.

Судове засідання, призначене на 28.02.2022 року у справі не відбулося, на час винесення даної постанови, в Україні продовжено строк дії воєнного стану, а також особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, розташованого у м. Харкові.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 року доведено до відома учасників справи про те, що дата наступного розгляду справи у відкритому судовому засіданні буде визначена після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку життю і здоров`ю сторін спору та інших учасників судового процесу; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі ухвалено учасників справи повідомити додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 року продовжено апелянту - представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвокату Куренному С.В. процесуальний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, викладених в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 року у справі, протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 року повернуто апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Куренного С.В. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі №905/70/21 заявникові.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 року про дату, час та місце наступного розгляду апеляційних скарг представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі ухвалено учасників справи повідомити додатково, після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку життю і здоров`ю сторін спору та інших учасників судового процесу; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 року повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційних скарг представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. (вх. №90Д/1-18) та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. (вх. №232Д/1-18) на рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі відбудеться "13" вересня 2022 року о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 131; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та довести до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

У судове засідання 13.09.2022 року представники сторін не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Укрпошта, копію ухвали суду від 10.08.2022 року ТОВ "Балкер" отримало - 30.08.2022 року (№022); копію ухвали суду від 10.08.2022 року ТОВ "Електросталь-Курахове" отримало - 31.08.2022 року (№030); копію ухвали суду від 10.08.2022 року адвокат Клепиков М.С. отримав - 31.08.2022 року (№006).

Також, копії ухвали суду від 10.08.2022 року були надіслані на електронні адреси: ТОВ "Електросталь-Курахове" - ; адвокату Скрипник П.Г. - ІНФОРМАЦІЯ_1; ТОВ "Балкер" - ; адвокату Клепикову М.С.- ІНФОРМАЦІЯ_2.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України" від 03.004.2008 року, заява №3236/03).

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду від 10.08.2022 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

02.01.2018 року між ТОВ "Електросталь-Курахове" (покупець, відповідач) та ТОВ "Балкер" (постачальник, позивач) укладено договір №ЕК003/11-017 на закупівлю брухту і відходів чорних металів, згідно з п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів відповідно до ДСТУ 4121-2002 (в подальшому - Товар) на умовах: - для поставок залізничним транспортом - FCA (станція відправлення), згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010, всі витрати з транспортування несе покупець; - для поставок автомобільним транспортом - CPT (склад покупця, ТОВ "Електросталь-Курахове", м.Курахове) згідно з правилами "ІНКОТЕРМС" 2010.

Кількість товару, що постачається, його ціна, асортимент (види, підвиди, марки), реквізити для відвантаження, строки поставки узгоджуються сторонами в Специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору (п.1.2. договору).

За змістом п.2.2. договору оплата за товар здійснюється покупцем за кожну конкретну партію товару наступним чином: 80% від вартості партії товару покупець сплачує шляхом передплати, остаточний розрахунок у розмірі 20% вартості партії товару здійснюється протягом 3-х днів з моменту отримання товару. Рахунок на остаточну оплату видається на кількість товару, вказану в актах Ф.69 та/або Ф.19 покупця. Передплата здійснюється після отримання покупцем засобами факсимільного зв`язку повідомлення від постачальника про відправку товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За п.2.3. договору номенклатура і ціни на товар визначаються за Специфікацією, що діє на дату відправки товару.

Відповідно до п.2.4. договору загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється за Специфікаціями до договору.

За змістом п.3.2. договору датою відправки партії товару вважається дата, зазначена в залізничній накладній на штемпелі станції відправлення або в товарно-транспортній накладній.

Згідно з п.3.3. договору датою поставки товару покупцю вважається дата виписки заводської форми приймально-здавального акту Ф.69 та/або Ф.19.

У відповідності до п. 3.9. договору, щомісячний остаточний обсяг та строки поставок (відвантажень) за договором визначаються за результатами звіряння постачальником та покупцем помісячно на підставі приймально-здавальних актів Ф.69 (Ф.19) та фіксуються в щомісячних актах прийому-передачі товару або накладних на поставлений товар, в обов`язковому порядку підписаних обома сторонами. Один раз у квартал сторони підписують акти звірок.

Відповідно до п.3.10. договору постачальник зобов`язаний надати покупцю оформлені відповідно до чинного законодавства України рахунок, акт приймання-передачі, податкову накладну, копію квитанції про включення податкової накладної у Єдиний реєстр податкових накладних у період з 3 по 5 число місяця, наступного за звітним, протягом двох днів після остаточного звіряння за відомістю покупця.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками обох сторін та діє до 31.12.2020 року; у разі, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (перше речення п.7.1 договору в редакції п.1 Додаткової угоди б/н від 05.12.2019 року).

Додатковою угодою б/н від 02.01.2018 року до договору сторони, зокрема, узгодили до поставки види брухту з відхилами за якісними характеристиками від вимог ДСТУ 4121-2002 (п.1). За змістом п.6, Додаткова угода є невід`ємною частиною договору.

Додатковою угодою б/н від 01.09.2019 року до договору сторони доповнили розділ 4 договору "Відповідальність сторін" пунктом 4.8. такого змісту: "4.8. За прострочення оплати за поставлену продукцію за договором покупець відповідно до ст.625 ЦК України зобов`язаний сплатити постачальнику 24% відсотки річних від простроченої суми за весь період прострочення." (п.1 Додаткової угоди).

Додатковою угодою б/н від 05.12.2019 року до договору сторони виклали в новій редакції п.8 договору - юридичні адреси і реквізити сторін (п.2 Додаткової угоди). За змістом п.3 Додаткової угоди інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками обох сторін, діє протягом строку дії договору і є його невід`ємною частиною (п.4 Додаткової угоди).

Додатковою угодою б/н від 01.01.2020 року до договору сторони виклали п.4.8. розділу 4 договору у такій редакції: " 4.8. За прострочення оплати за поставлену продукцію за договором покупець відповідно до ст.625 ЦК України зобов`язаний сплатити постачальнику 20% відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення." (п.1 Додаткової угоди).

У Специфікаціях №59 від 24.07.2019 року, №60 від 01.08.2019 року, №61 від 01.12.2019 року, №62 від 11.12.2019 року, №62а від 11.12.2019 року, №62б від 11.12.2019 року, №63 від 01.01.2020 року, №63а від 01.01.2020 року, №63б від 01.01.2020 року, №64 від 03.02.2020 року, №64а від 03.02.2020 року, №65 від 02.03.2020 року, №67 від 25.03.2020 року, №68 від 16.04.2020 року, №69 від 01.05.2020 року, №69а від 01.05.2020 року, №70 від 20.05.2020 року, №70а від 20.05.2020 року, №71 від 01.06.2020 року, №71а від 01.06.2020 року, №73 від 01.06.2020 року, №73а від 01.06.2020 року, №73б від 01.06.2020 року сторони погодили: найменування продукції, що підлягала поставці (брухт чорних металів за видами), її кількість, ціну (включаючи порядок її формування), умови та строки поставки (зокрема, передбачили, що поставки залізничним транспортом здійснюються на умові FCA (станція відправлення), а поставки автомобільним транспортом - на умові CPT (склад покупця) згідно з "ІНКОТЕРМС" 2010). Сторони домовились Специфікації вважати невід`ємними частинами договору.

Договір, Додаткові угоди до нього та Специфікації підписані без зауважень представниками і скріплені печатками обох сторін.

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання оплатити поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 20% річних.

Вказані вище обставини й стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду першої інстанції, в якому останній просив стягнути з відповідача 4707589,86грн. заборгованості та 1441945,34грн. - 20% річних.

23.09.2021 року господарським судом Донецької області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Умови поставки Товару/Продукції викладені сторонами у Договорі та Специфікаціях відповідно до вимог Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "ІНКОТЕРМС" (в редакції 2010 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером Договору, а також тих особливостей, що випливають з умов Договору. Відповідно до ІНКОТЕРМС-2010:

Термін FCA - "франко-перевізник" (... назва місця) - означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Термін FCA може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару, зокрема, залізницею.

Термін CPT - "Фрахт/перевезення" оплачені (…назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Тобто, покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у зазначений вище спосіб. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них. Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

За приписами ст.ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Частиною 2 ст.712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За загальними правилами ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

За змістом ст.689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Господарським судом першої інстанції вірно встановлено, шо також підтверджується матеріалами справи: на виконання умов договору та Специфікацій, позивач у 2019 - 2020 роках поставив відповідачу товар/продукцію, що підтверджується: товарно-транспортними накладними: №3, №4, №6, №10, №15, №18/05, №29/5; залізничними накладними: №34121301 (т.1, а.с.69; т.4, а.с.67), №34138933 (т.1, а.с.72), №40608804 (т.1, а.с.73; т.4, а.с.70), №38532750 (т.1, а.с.76; т.4, а.с.75), №43527357 (т.1, а.с.78; т.4, а.с.76), №34177600 (т.1, а.с.82; т.4, а.с.81), №43580224 (т.1, а.с.86; т.4, а.с.79), №40867913 (т.1, а.с.90; т.4, а.с.87), №43661099 (т.1, а.с.93; т.4, а.с.90), №43887835 (т.1, а.с.97; т.4, а.с.93), №43922285 (т.1, а.с.100; т.4, а.с.104), №43948389 (т.1, а.с.109; т.4, а.с.72, 107), №39125356 (т.1, а.с.112; т.4, а.с.112), №43986207 (т.1, а.с.113; т.4, а.с.110), №44008613 (т.1, а.с.118; т.4, а.с.138), №44167450 (т.1, а.с.126; т.4, а.с.156), №44237675 (т.1, а.с.130; т.4, а.с.159), №45868031 (т.1, а.с.132; т.4, а.с.162), №44297125 (т.1, а.с.136; т.4, а.с.165), №44357929 (т.1, а.с.138; т.4, а.с.168), №44413938 (т.1, а.с.141; т.4, а.с.171), №43396316 (т.3, а.с.77), №41200122 (т.3, а.с.80), №43472232 (т.3, а.с.83), №43472794 (т.3, а.с.85), №43472257 (т.3, а.с.87), №43472265 (т.3, а.с.89), №41471129 (т.3, а.с.92), №41457151 (т.3, а.с.94), №43485036 (т.3, а.с.97), №43484955 (т.3, а.с.99), №43496280 (т.3, а.с.102), №41534991 (т.3, а.с.104), №43496264 (т.3, а.с.106), №41541574 (т.3, а.с.108), №41540808 (т.3, а.с.110), №43518562 (т.3, а.с.113), №43530591 (т.3, а.с.115), №41617630 (т.3, а.с.117), №41645813 (т.3, а.с.119), №43518554 (т.3, а.с.121), №41649401 (т.3, а.с.123), №41649377 (т.3, а.с.125), №41681305 (т.3, а.с.127), №41681297 (т.3, а.с.129), №43544105 (т.3, а.с.132), №43544089 (т.3, а.с.134), №41711995 (т.3, а.с.136), №46021945 (т.3, а.с.139), №46160461 (т.3, а.с.142), №44626729 (т.3, а.с.148), №44654994 (т.3, а.с.151), №44719334 (т.3, а.с.154), №44743854 (т.3, а.с.157), №44792414 (т.3, а.с.160), №44796282 (т.3, а.с.162), №53150827 (т.3, а.с.168), №44868784 (т.3, а.с.170), №33318262 (т.3, а.с.172), №44952142 (т.3, а.с.175), №53282950 (т.3, а.с.178), №33702630 (т.4, а.с.5), №43169234 (т.4, а.с.8), №33727686 (т.4, а.с.10), №33757956 (т.4, а.с.15), №33755174 (т.4, а.с.17), №45678703 (т.4, а.с.19), №33807645 (т.4, а.с.22), №33822453 (т.4, а.с.25), №33913278 (т.4, а.с.32), №43340439 (т.4, а.с.35), №46154365 (т.4, а.с.37), №43361211 (т.4, а.с.40), №34002923 (т.4, а.с.43), №43423227 (т.4, а.с.46), №38407227 (т.4, а.с.49), №34054353 (т.4, а.с.51), №38425401 (т.4, а.с.54), №43467000 (т.4, а.с.56), №43446046 (т.4, а.с.58), №34070961 (т.4, а.с.61), №43494350 (т.4, а.с.64); адресованими відповідачу листами-повідомленнями позивача про відправку відповідачеві товару певного виду залізничним транспортом (т.3, а.с.76, 79, 82, 91, 96, 101, 112, 131, 138, 141, 147, 150, 153, 156, 159, 167, 174, 177; т.4, а.с.4, 7, 14, 21, 24, 31, 34, 39, 42, 45, 48, 53, 60, 63, 66, 69, 74, 78, 81, 86, 89, 92, 103, 106, 109, 137, 155, 158, 161, 164, 167, 170);

приймально-здавальними актами: №92 від 27.01.2020 року (т.1, а.с.57; т.3, а.с.181), №183 від 27.02.2020 року (т.1, а.с.62; т.4, а.с.26, 33), №241 від 06.03.2020 року (т.1, а.с.65; т.4, а.с.38), №247 від 09.03.2020 року (т.1, а.с.66), №248 від 09.03.2020 року (т.1, а.с.67), №287 від 13.03.2020 року (т.1, а.с.68), №310 від 18.03.2020 року (т.1, а.с.70; т.4, а.с.47), №309 від 18.03.2020 року (т.1, а.с.71; т.4, а.с.50), №329 від 20.03.2020 року (т.1, а.с.74; т.4, а.с.62), №347 від 20.03.2020 року (т.1, а.с.75; т.4, а.с.44), №346 від 20.03.2020 року (т.1, а.с.77; т.4, а.с.55), №330 від 20.03.2020 року (т.1, а.с.79; т.4, а.с.59), №328 від 20.03.2020 року (т.1, а.с.80; т.4, а.с.52), №354 від 21.03.2020 року (т.1, а.с.81; т.4, а.с.65), №365 від 22.03.2020 року (т.1, а.с.83; т.4, а.с.57), №377 від 23.03.2020 року (т.1, а.с.84; т.4, а.с.73), №373 від 23.03.2020 року (т.1, а.с.85; т.4, а.с.68), №402 від 25.03.2020 року (т.1, а.с.87; т.4, а.с.77), №420 від 26.03.2020 року(т.1, а.с.88), №419 від 26.03.2020 року (т.1, а.с.89; т.4, а.с.71), №447 від 28.03.2020 року (т.1, а.с.91; т.4, а.с.80), №448 від 28.03.2020 року (т.1, а.с.92; т.4, а.с.82), №488 від 05.04.2020 року (т.1, а.с.95; т.4, а.с.91), №487 від 05.04.2020 року (т.1, а.с.96; т.4, а.с.88), №651 від 24.04.2020 року (т.1, а.с.98; т.4, а.с.95), №662 від 28.04.2020 року (т.1, а.с.99; т.4, а.с.96), №674 від 29.04.2020 року (т.1, а.с.101; т.4, а.с.97), №512 від 29.04.2020 року (т.1, а.с.102; т.4, а.с.94), №536 від 02.05.2020 року (т.1, а.с.110; т.4, а.с.105), №550 від 05.05.2020 року (т.1, а.с.111; т.4, а.с.108), №747 від 07.05.2020 року (т.1, а.с.115; т.4, а.с.136), №761 від 08.05.2020 року (т.1, а.с.116; т.4, а.с.141), №585 від 10.05.2020 року (т.1, а.с.119; т.4, а.с.111), №594 від 11.05.2020 року (т.1, а.с.120; т.4, а.с.133), №609 від 14.05.2020 (т.1, а.с.121; т.4, а.с.139), №805 від 15.05.2020 року (т.1, а.с.122; т.4, а.с.144), №834 від 19.05.2020 року (т.1, а.с.125; т.4, а.с.147), №892 від 30.05.2020 року (т.1, а.с.129; т.4, а.с.150), №639 від 03.06.2020 року (т.1, а.с.131; т.4, а.с.157), №959 від 06.06.2020 року (т.1, а.с.133), №646 від 07.06.2020 року (т.1, а.с.134; т.4, а.с.163), №662 від 09.06.2020 року (т.1, а.с.135; т.4, а.с.160), №672 від 15.06.2020 року (т.1, а.с.137; т.4, а.с.166), №1071 від 18.06.2020 року (т.1, а.с.139), №1086 від 20.06.2020 року (т.1, а.с.140), №697 від 23.06.2020 року (т.1, а.с.142; т.4, а.с.169), №1117 від 25.06.2020 року (т.1, а.с.143), №714 від 27.06.2020 року (т.1, а.с.144; а.с.172), №876 від 02.07.2019 року (т.3, а.с.78), №889 від 07.08.2019 року (т.3, а.с.81), №897 від 10.08.2019 року (т.3, а.с.84), №909 від 12.08.2019 року (т.3, а.с.86), №898 від 10.08.2019 року (т.3, а.с.88), №903 від 10.08.2019 року (т.3, а.с.90), №920 від 13.08.2019 року (т.3, а.с.93), №908 від 12.08.2019 року (т.3, а.с.95), №900 від 10.08.2019 року (т.3, а.с.98), №899 від 10.08.2019 року (т.3, а.с.100), №919 від 13.08.2019 року (т.3, а.с.103), №911 від 12.08.2019 року (т.3, а.с.105), №918 від 13.08.2019 року (т.3, а.с.107), №932 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.109), №937 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.111), №942 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.114), №943 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.116), №934 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.118), №928 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.120), №941 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.122), №947 від 19.08.2019 року (т.3, а.с.124), №946 від 19.08.2019 року (т.3, а.с.126), №948 від 19.08.2019 року (т.3, а.с.128), №949 від 19.08.2019 року (т.3, а.с.130), №927 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.133), №929 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.135), №933 від 17.08.2019 року (т.3, а.с.137), №953 від 20.08.2019 року (т.3, а.с.140), №963 від 22.08.2019 року (т.3, а.с.143), №1003 від 04.12.2019 року (т.3, а.с.149), №1010 від 09.12.2019 року (т.3, а.с.152), №1031 від 14.12.2019 року (т.3, а.с.155), №1036 від 16.12.2019 року (т.3, а.с.158), №1066 від 24.12.2019 року (т.3, а.с.161), №1055 від 23.12.2019 року (т.3, а.с.161), №3 від 01.01.2020 року (т.3, а.с.169), №14 від 03.01.2020 року (т.3, а.с.171), №21 від 11.01.2020 року (т.3, а.с.173), №26 від 15.01.2020 року (т.3, а.с.176), №22 від 11.01.2020 року (т.3, а.с.179), №128 від 16.02.2020 року (т.4, а.с.6), №117 від 14.02.2020 року (т.4, а.с.9), №144 від 19.02.2020 року (т.4, а.с.11), №154 від 11.02.2020 року (т.4, а.с.13), №167 від 24.02.2020 року (т.4, а.с.16), №166 від 24.02.2020 року (т.4, а.с.18), №145 від 19.02.2020 року (т.4, а.с.20), №173 від 24.02.2020 року (т.4, а.с.23), №241 від 06.03.2020 року (т.4, а.с.38); видатковими накладними: №РН-0000021 від 31.01.2020 року (т.1, а.с.59), №РН-0000022 від 31.01.2020 року (т.1, а.с.60), №РН-0000049 від 29.02.2020 року (т.1, а.с.63), №РН-0000050 від 29.02.2020 року (т.1, а.с.64), №РН-0000086 від 31.03.2020 року (т.1, а.с.94), №РН-0000105 від 30.04.2020 року (т.1, а.с.103), №РН-0000106 від 30.04.2020 року (т.1, а.с.104), №РН-0000117 від 31.05.2020 року (т.1, а.с.106), №РН-0000118 від 31.05.2020 року (т.1, а.с.107), №РН-0000154 від 30.06.2020 року (т.1, а.с.145), №РН-0000153 від 30.06.2020 року (т.1, а.с.146); актами прийому-передачі: №4 від 30.04.2020 року (т.1, а.с.105), №5 від 31.05.2020 року (т.1, а.с.108), №6 від 30.06.2020 року (т.1, а.с.147), б/н від 31.12.2019 року (т.3, а.с.144), б/н від 31.01.2020 року (т.3, а.с.164), б/н від 29.02.2020 року (т.4, а.с.1), б/н від 31.03.2020 року (т.4, а.с.27), б/н від 30.04.2020 року (т.4, а.с.84), б/н від 31.05.2020 року (т.4, а.с.98), б/н від 30.06.2020 року (т.4, а.с.151).

Факт прийняття вказаного в приймально-здавальних актах металобрухту відповідач під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції не заперечив та належними і допустимими доказами не спростував.

За матеріалами справи, позивачем виставлено рахунки-фактури на оплату поставленого товару: №СФ-0000300 від 31.12.2019 року на суму 580168,34грн з ПДВ (т.3, а.с.57), №СФ-0000022 від 31.01.2020 року на суму 111535,00грн з ПДВ (т.3, а.с.58), №СФ-0000042 від 29.02.2020 року на суму 72952.00грн. з ПДВ (т.3, а.с.59), №СФ-0000075 від 31.03.2020 року на суму 88550,00грн. з ПДВ(т.3, а.с.60), №СФ-0000094 від 30.04.2020 року на суму 87510,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.61), №СФ-0000107 від 31.05.2020 року на суму 81355,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.62), №СФ-0000132 від 30.06.2020 року на суму 83800,00грн. (т.3, а.с.63), №СФ-0000164 від 31.07.2020 року на суму 88500,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.64), №СФ-0000191 від 31.08.2020 року на суму 88000,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.65), №СФ-0000232 від 30.09.2020 року на суму 78500,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.66), №СФ-0000291 від 31.10.2020 року на суму 81075,00грн. з ПДВ (т.3, а.с.67).

23.07.2020 року сторони підписали акт звірки розрахунків за період 01.01.2020 року - 30.06.2020 року, згідно з яким станом на 01.01.2020 року заборгованість ТОВ "Електросталь-Курахове" перед ТОВ "Балкер" складала 5771696,37грн., а станом на 30.06.2020 - 5179460,83грн.

Позивач вказує на те, що відповідач розрахувався за отриманий металобрухт частково і з порушенням встановлених договором строків оплати надав до господарського суду першої інстанції "Розрахунок заборгованості за договором в розрізі специфікацій" (т.3, а.с.41-46).

Під час розгляду справи в господарському суді першої інстанції відповідач розмір заявленого до стягнення боргу не заперечив, його контррозрахунок та/або доказів оплати не надав.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивач виконав свої зобов`язання за договором і Специфікаціями, а вимога про стягнення з ТОВ "Електросталь-Курахове" 4707589,86грн. боргу, що виник у травні та червні 2020 року, є належним чином доведеною, правомірною, обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 1441945,34грн. відсотків річних, слід зазначити таке.

Так, у п.2.2. ухвали господарського суду Донецької області від 18.01.2021 року про залишення позовної заяви без руху місцевим господарським судом зазначено: "доданий до позову "Розрахунок заборгованості" не можна визнати таким, що є зрозумілим сторонній особі, яка його не складала. Так, у розрахунку відсутня наочна демонстрація порядку його здійснення та взагалі йдеться про "штраф за прострочення оплати", проте згідно з прохальною частиною позову однією з позовних вимог є стягнення 20% річних. Отже, у розрахунку мають бути наведені: дата прострочення оплати за кожною специфікацією/видатковою накладною/товарно-транспортною накладною, періоди нарахування відсотків річних та база для нарахування (сума боргу) з посиланням на первинні документи, на підставі яких такий борг утворився або зменшився за рахунок часткової оплати".

На виконання вказаної ухвали разом з поясненнями №Б.43 від 19.02.2021 року позивачем повторно надано суду первісно доданий до позову "Розрахунок заборгованості", але підписаний директором та скріплений печаткою позивача.

В другому абзаці п.4 резолютивної частини ухвали від 29.03.2021 року про відкриття провадження у справі судом запропоновано позивачу надати документи (розрахунок ціни позову, письмові пояснення тощо) на виконання п.2.2. ухвали від 18.01.2021 року про залишення позову без руху.

На виконання ухвали від 29.03.2021 року, з супровідним листом вх.№9863/21 від 11.05.2021 року представник позивача надав господарському суду першої інстанції "Розрахунок суми відсотків річних за прострочення оплати за поставлену продукцію", в якому всупереч вимог суду відсутні посилання на первинні документи, на підставі яких утворився або зменшився борг, на який здійснене нарахування річних.

В третьому абзаці п.4 резолютивної частини ухвали від 01.06.2021 року, суд запропонував позивачу виконати у повному обсязі ухвалу від 29.03.2021 року у справі.

16.07.2021 року за вх.15248/21 від позивача до господарського суду першої інстанції надійшов лист на виконання ухвали суду від 01.06.2021 року з доданим "Розрахунком відсотків річних від простроченої суми заборгованості". Саме з відомостей вказаного розрахунку господарський суд першої інстанції виходив під час розгляду вимоги про стягнення 1441945,34грн. відсотків річних.

З Розрахунку річних слідує, що позивач нарахував річні на заборгованість за видатковими накладними.

При цьому видаткові накладні №РН-0000213 від 31.08.2019 року та №РН-0000330 від 31.12.2019 року, на борг за якими здійснені нарахування у перших чотирьох таблицях Розрахунку річних, позивач господарському суду першої інстанції не надав.

У наявних у справі видаткових накладних (т.1, а.с.59, 60, 63, 64, 94, 103, 104, 106, 107, 145, 146) містяться лише такі відомості: Товар (за видами), одиниця його виміру, кількість, ціна за одиницю виміру, сума (вартість всієї кількості товару одного виду та вартість всього товару, переліченого в накладній).

За змістом п.2.2 договору оплата за товар здійснюється покупцем за кожну конкретну партію товару наступним чином: 80% від вартості партії товару покупець сплачує шляхом передплати, остаточний розрахунок у розмірі 20% вартості партії товару здійснюється протягом 3-х днів з моменту отримання товару.

Тобто, строки відліку оплати за договором, потрібно рахувати від дати отримання покупцем партії товару; сума до сплати фактично є вартістю партії товару та так само, і щодо прострочення оплати; при цьому у договорі відсутнє визначення поняття "партія Товару".

Проаналізувавши зміст договору, зокрема, пункт 3.2, згідно з яким, датою відправки партії товару вважається дата, зазначена в залізничній накладній на штемпелі станції відправлення або в товарно-транспортній накладній та абзацу 5 п.3.7, відповідно до якого партія товару прирівнюється в дужках до транспортної одиниці, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що під партією товару сторони розуміли кількість товару, відправленого покупцю за однією залізничною або товарно-транспортною накладною.

Також, господарським судом першої інстанції обгрунтовано вказано на те, що відповідно, позивач мав здійснити нарахування річних саме на заборгованість за залізничними і товарно-транспортними накладними, одночасно врахувавши зміст п.3.3. договору, згідно якого датою поставки товару покупцю вважається дата виписки заводської форми приймально-здавального акту Ф.69 та/або Ф.19, тобто, співставивши в розрахунку річних залізничні (товарно-транспортні) накладні з приймально-здавальними актами Ф.69 (Ф.19) та, що відомості видаткових накладних неможливо безпосередньо (без використання відомостей внутрішнього бухгалтерського обліку сторін договору) співвіднести з відомостями окремих приймально-здавальних актів і товарно-транспортних та залізничних накладних, що позбавило господарський суд першої інстанції можливості перевірити правильність розрахунку річних в частині визначення позивачем дат прострочення оплат та сум боргу, що існував на визначені дати.

Суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України протилежного апелянтом також не надано.

Господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 року у справі №910/12787/17, де, зокрема, вказано на те, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та залежати від настання або ненастання певних обставин, висновки суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст.7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу (ст.13 ГПК України).

Частиною першою ст.14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

Згідно з ч.3 ст.236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Перекладення тягаря доказування на суд чинним ГПК України не допускається.

А тому, аргументи апелянта 3 на те, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення 20% річних господарський суд першої інстанції виходив не з точки зору відсутності правових підстав для її задоволення або доведеності, а з точки зору незрозумілої форми розрахунку, що є досить суб`єктивним та суперечить принципам господарського судочинства не приймаються, з огляду на те, що розрахунок позовних вимог є невід`ємною частиною позову, а отже, суд має лише перевірити здійснений позивачем розрахунок, але в жодному разі не самостійно зробити його заново за результатами аналізу наданого позивачем пакету документів.

Так само, не приймаються аргументи апелянта 3 на те, що згідно резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області у задоволенні позовної вимоги ТОВ "Балкер" про стягнення 20% річних у розмірі 1 441 945,34 грн. відмовлено, а відтак, позовна заява ТОВ "Балкер" в частині позовної вимоги про стягнення 20% не була залишена без розгляду, а розглянута судом першої інстанції по суті, з огляду на те, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, вказаного апелянтом рішення господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні позовної вимоги ТОВ "Балкер" про стягнення 20% річних у розмірі 1 441 945,34 грн. не міститься, а апелянтом його копії до матеріалів справи не надано.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц та у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17, де, зокрема, вказано на таке.

"17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний."

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика Європейського суду з прав людини, в якій суд посилається на balance of probabilities (баланс ймовірностей) для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 року, суд застосовує баланс ймовірностей. У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016 року суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам."

За таких обставин, господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення 1441945,34грн. відсотків річних, нарахованих за загальний період 01.09.2019 року- 31.10.2020 року.

Після здійснення належного розрахунку відсотків річних позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Також, господарський суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу позивача на те, що у формулі розрахунку річних останній не врахував, що 2020 рік був високосним (тобто за період нарахування 01.01.- 31.12.2020 року формула має містити значення " 366 днів у році"), а також неодноразово нарахував річні двічі на один і той самий день в періодах.

Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке.

Так, позовна заява підписана адвокатом Коваленком А.І. як представником позивача.

До позову додані: виданий адвокатським об`єднанням "Найтінгейлс партнерс" ордер серії ВА №1010083 від 29.12.2020 року, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000290 від 26.12.2018 року на ім`я Коваленка А.І., договору №5/20 від 09.12.2020 року про надання правової допомоги та рахунку №1 від 27.12.2020 року на суму 30000,00грн., виставленого за підготовку процесуальних документів для звернення до господарського суду Донецької області про стягнення простроченої заборгованості з ТОВ "Електросталь-Курахове".

Позов містить опис виконаних адвокатським об`єднанням "Найтінгейлс партнерс" робіт: найменування послуги - складання та подання позовної заяви та досудове вирішення спору, кількість - 1, одиниця виміру послуги в годинах - 15год., ціна без ПДВ - 30000,00грн.; в позові також зазначено про можливість понесення додаткових витрат у зв`язку з участю представників в судових засіданнях та поданням процесуальних документів. В п.3 прохальної частини позову викладене клопотання покласти на відповідача судові витрати позивача, в т.ч. на професійну правничу допомогу.

У заяві б/н від 06.08.2021 року про долучення доказів понесених судових витрат представник позивача просив стягнути з відповідача 45000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

До позову доданий укладений ТОВ "Балкер" (Замовник) та Адвокатським об`єднанням "Найтінгейлс партнерс" (виконавець) договір №5/20 від 09.12.2020 року про надання правової допомоги, за п.1.1. якого виконавець зобов`язався надати замовнику правову допомогу/юридичні послуги (далі - послуги), а замовник - прийняти надані послуги та оплатити їх своєчасно і у повному обсязі згідно з умовами договору. Послуги можуть включати наступне: надання юридичних консультацій, підготовку документів, представництво інтересів замовника в судових та правоохоронних органах, в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності та перед будь-якими третіми особами, надання інших юридичних послуг за дорученням замовника. Більш детальний обсяг послуг може бути погоджений шляхом обміну електронними листами або шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Пункт 1.3. договору №5/20 визначає, що обсяг послуг підлягає узгодженню сторонами в кожному конкретному випадку в усній або письмовій формі. Правова допомога може бути надана в усній або письмовій формі.

Виконавець, зокрема, зобов`язався: якісно та своєчасно вчиняти усі необхідні дії з надання замовнику послуг, передбачених договором; діяти від імені замовника виключно в інтересах замовника (п.п.2.1., 2.2. договору №5/20).

Замовник, зокрема, зобов`язався: своєчасно надавати виконавцю усі наявні у замовника та необхідні для належного надання послуг документи (матеріали); приймати і своєчасно оплачувати послуги (п.п.3.1., 3.2. договору №5/20).

Згідно з п.4.1. договору №5/20 вартість (ціна) послуг та порядок їх оплати відображаються у виставленому рахунку виконавця.

За змістом п.5.1. договору №5/20 обумовлені договором послуги можуть надаватися виконавцем за дорученням замовника протягом строку дії договору.

Пункт 5.2 договору №5/20 визначає, що надання послуг підтверджується підписаним сторонами актом здачі-прийняття наданих послуг.

Договір №5/20 є укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.9.1 договору №5/20).

За змістом п.9.5. та п.9.7. договору №5/20 всі зміни і доповнення до нього мають бути вчинені у письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін; правовідносини сторін, не врегульовані договором, регламентуються відповідно до діючого законодавства України.

Договір №5/20 підписаний обома сторонами та скріплений їхніми печатками.

Договір №5/20 не містить умов ані про вартість (ціну) послуг, ані про порядок її формування (порядок обчислення гонорару).

27.12.2020 року замовник і виконавець підписали Додаткову угоду №1 до договору №5/20, якою погодили розмір гонорару виконавця 30000грн. за надання замовнику правової допомоги щодо стягнення у судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на користь замовника заборгованості за договором №ЕК003/11-017 від 02.01.2018 року.

27.12.2020 року виконавець з посиланням на договір №5/20 виписав замовнику рахунок №1 на суму 30000,00грн. за підготовку процесуальних документів для звернення до господарського суду Донецької області про стягнення простроченої заборгованості з ТОВ "Електросталь-Курахове". Відомості про оплату цього рахунку в матеріалах справи відсутні.

Зі змісту Додаткової угоди №1 слідує, що сторони визначили фіксований розмір гонорару виконавця за ведення в суді справи №905/70/21.

Ані в договорі №5/20, ані в Додатковій угоді №1 сторони не погодили підстави для зміни фіксованого розміру гонорару адвокатського об`єднання.

23.04.2021 року виконавець з посиланням на договір №5/20 виставив замовникові рахунок №11/4 на суму 30000,00грн. за підготовку процесуальних документів для звернення до господарського суду Донецької області про стягнення простроченої заборгованості з ТОВ "Електросталь-Курахове".

Замовник оплатив вказаний рахунок платіжним дорученням №2590 від 26.04.2021 року.

Додатковою угодою №2 від 20.07.2021 року до договору №5/20 сторони погодили розмір гонорару виконавця 45000,00грн. за надання замовнику правової допомоги у господарському суді Донецької області щодо стягнення у судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на користь замовника заборгованості за договором №ЕК003/11-017 від 02.01.2018 року, а також встановили обов`язок замовника здійснити доплату гонорару у розмірі 15000грн.

Підстави зміни фіксованого розміру гонорару виконавця в Додатковій угоді №2 не визначені.

20.07.2021 року замовник і виконавець підписали акт прийому-передачі №1 до договору №5/20 про те, що послуги з надання правової допомоги щодо стягнення у судовому порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" на користь замовника заборгованості за договором №ЕК003/11-017 від 02.01.2018 року надані якісно та відповідно до договору №5/20. В акті №1 наведений опис послуг виконавця загальною вартістю 45000,00грн.: ознайомлення з наданими Замовником документами, формування та погодження з Замовником правової позиції, підготовка та подання до господарського суду Донецької області позовної заяви, участь представника у судових засіданнях з розгляду справи. В акті №1 також зазначено, що замовник не має зауважень до повноти, якості, обсягу, своєчасності, ціни наданої за цим актом правової допомоги.

20.07.2021 року виконавець виставив замовникові рахунок №1 на суму 15000,00грн. за "надання юридичних послуг відповідно до договору (позов Балкер - Електросталь-Курахове №905/70/21)", який замовник оплатив платіжним дорученням №3581 від 27.07.2021 року.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, де, між іншим вказано на таке: "розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність."

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч.1); порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч.2); при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3).

Так, ані в договорі №5/20, ані в Додатковій угоді №1 сторони, встановивши фіксований розмір гонорару адвокатського об`єднання за ведення в суді справи №905/70/21, не погодили підстави для зміни розміру гонорару.

Частина 6 ст.129 ГПК України встановлює: якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З огляду на ціну позову у справі, всі зазначені в розділі "опис" акта прийому-передачі №1 від 20.07.2021 року послуги виконавця є заздалегідь передбачуваними для виконавця ще на стадії його ознайомлення з наданими замовником документами; те, що Додаткова угода №2 до договору №5/20, якою в 1,5 рази збільшений розмір гонорару виконавця, не містить будь-яких обґрунтувань причин (підстав) її укладення; не містить таких обґрунтувань і заява б/н від 06.08.2021 року про долучення доказів понесених судових витрат, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довів правомірність збільшення витрат на правничу допомогу до 45000,00грн. і під час розподілу судових витрат, вірно виходив з того, що за результатами розгляду справи підлягають розподілу витрати позивача на правничу допомогу в сумі 30000,00грн.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

За приписом ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем надано до господарського суду першої інстанції заперечення б/н від 08.09.2021 року на заяву позивача від 06.08.2021 року про долучення доказів понесених судових витрат, в яких зазначено на те, що зі змісту Акту прийому-передачі №1 від 20.07.2021 року не зрозуміло, на яку конкретно суму коштів позивачу надано кожну з перелічених послуг; формування і погодження з замовником правової позиції не могло зайняти багато часу та викликати труднощі у спеціаліста, оскільки спірні правовідносини є відносинами з поставки - найпоширенішими у господарській діяльності; протягом майже півроку представники позивача не виконували вимог ухвал суду щодо приведення позовної заяви до форми, передбаченої приписами процесуального закону, та надання доказів на підтвердження позовних вимог, що мало бути зроблено на стадії підготовки та подання позову до суду; відповідач не може оцінити вартість такої послуги, оскільки вважає, що вона фактично не надана; представник позивача брав участь у підготовчому засіданні лише 21.07.2021 року. Відповідач просив зменшити до 2000грн. розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення до 2000грн. розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, з огляду на те, що відповідачем не доведено не співмірності витрат позивача в сумі 30000,00грн. на оплату правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аргументи апелянта 2 на те, що протягом майже півроку представники позивача фактично не виконували вимог ухвал господарського суду першої інстанції щодо приведення позовної заяви до форми, передбаченої приписами процесуального законодавства та надання необхідних доказів у справі щодо підтвердження своїх позовних вимог; відповідач не може оцінити вартість такої послуги, оскільки вважає її такою, що фактично не надана; враховуючи складність справи, предмет доказування, кількість та зміст доказів у справі, обсяг наданих адвокатом послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, можна дійти висновку про те, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 45000,00 грн. не відповідає критерію необхідності таких витрат та розумності їх розміру; розумним розміром витрат на послуги адвоката у даній справі є сума 2000,00 грн., інші заявлені витрати на послуги адвоката є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу судових витрат, не приймаються з огляду на те, що враховуючи обсяг наявних у матеріалах справи первинних документів; пропорційність вартості правничої допомоги до предмета спору (з урахуванням ціни позову і значення справи для позивача), а також поведінку відповідача під час розгляду справи; виходячи з принципів розумності та справедливості, вартість наданої позивачу правничої допомоги в сумі 30000,00грн. не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару та є належним чином доведеною.

За змістом п.3 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про покладення на відповідача 22965,00грн. вартості наданої позивачу правової допомоги у справі.

Отже, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь-Курахове" - адвоката Скрипник П.Г. залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"- адвоката Клепикова М.С. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 23.09.2021 року у справі №905/70/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.09.2022 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман