ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022м. ДніпроСправа № 904/2053/22

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", м. Кам`янське Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради, м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення 221 205,36грн.

Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" на свою користь заборгованості в сумі 221 205,36грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням договору про закупівлю теплової енергії № 46т/21 від 25.01.2021 в частині своєчасної та повної сплати за поставлену теплову енергію у період з 01.11.2021 по 31.12.2021 включно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2053/22 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Копію ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2022 у справі №904/2053/22 направлено на адресу Комунального закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" та отримано останнім 09.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №211.

Так, ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, таким чином строк подання відзиву на позов до 24.08.2022.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Також, враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану, господарським судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження для надання можливості обом учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, що є необхідним заходом дотримання таких засад господарського судочинства як змагальність сторін та рівність учасників процесу під час розгляду даної справи. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами при розгляді справ як джерело права.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Враховуючи, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 між Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (учасник) та Комунальним закладом "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради (замовник) був укладений договір про закупівлю теплової енергії № 46т/21, відповідно до пункту 1.1 якого учасник зобов`язується протягом 2021 року поставити замовникові теплову енергію (товар), зазначений у пункті 1.2 договору в потрібних йому обсягах, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Найменування товару: код ДК 021-2015: 09320000-8 пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія) (пункт 1.2 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору (в редакції додаткової угоди до договору 46/т21 від 25.01.2021) теплова енергія поставляється замовнику у кількості 155,69 Гкал.

Ціна договору становить 319 904,09 грн., у т.ч. ПДВ: 53 317,35 грн.(в редакції додаткової угоди № 3 від 15.12.2021).

Відповідно до пункту 4.1 договору замовник вносить плату учаснику, яка складається з плати за теплову енергію, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу теплової енергії та обсягу спожитої теплової енергії.

Ціною (вартістю) теплової енергії є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору тариф за 1 Гкал становить 3 391,21 грн. з ПДВ (у т.ч. 2 040,87 грн. - виробництво; 779,39 грн. транспортування; 5,75 грн. - постачання), діє з 28.10.2021 (пункт 1 додаткової угоди № 1 до договору від 15.11.2021).

Згідно з пунктами 10.1 10.3 договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками, але не раніше ніж через 5 днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків-до повного їх здійснення.

Керуючись статтею 631 Цивільного кодексу України, сторони прийшли до згоди, що умови даного договору поширюють дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2021.

Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними.

На виконання умов договору про закупівлю теплової енергії № 46т/21 від 25.01.2021 Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" поставило Комунальному закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради теплову енергію за період за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 у кількості 22,872 Гкал на суму 77 563,80 грн., що підтверджується актами про постачання теплової енергії № 11-0001384 за період 01.11.2021 по 30.11.2021, а також за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 у кількості 51,018 Гкал на суму 173 012,84 грн., що підтверджується актами про постачання теплової енергії № 12-0001527 за період 01.12.2021 по 31.12.2021.

На оплату теплової енергії Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" виставило Комунальному закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради рахунки-фактури: №11-0001384 на суму 77 563,80 грн., №12-0001527 на суму 173 012,84 грн.

Комунальним закладом "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради не здійснено плати за теплову енергію за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 у сумі 221 205,36 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 221 205,36 грн. заборгованості за договором про закупівлю теплової енергії № 46т/21 від 25.01.2021.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факт поставки теплової енергії, строк оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України та статті 275 Господарського кодексу України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням приписів умов договору№46т/21 від 25.01.2021, строк оплати поставленої позивачем відповідачу теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 у сумі 221 205,36 грн. є таким, що настав.

Відповідач доказів оплати вартості поставленої теплової енергії у розмірі 221 205,36 грн. до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову не спростував.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин є правомірними та підлягають задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 221 205,36 грн. заборгованості за теплову енергію за період з 01.11.2021 по 31.12.2021 за договором про закупівлю теплової енергії № 46т/21 від 25.01.2021.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 3 318,09 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до Комунального закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради про стягнення 221 205,36 грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу "Технічний ліцей ім. Анатолія Лигуна" Кам`янської міської ради (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пл. Гагаріна, буд. 1, ідентифікаційний код 23370679) на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ідентифікаційний код 00130820) 221 205,36 грн. заборгованості, 3 318,09 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.09.2022

Суддя Ю.А. Бажанова