ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 910/17210/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022

у справі № 910/17210/21 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про відшкодування шкоди 15 994, 91 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 3 % річних в сумі 1670,34 грн, інфляційних втрат у розмірі 8538,00 грн та пені у розмірі 5786,57 грн за невиконання зобов`язань по договору страхування № АІ/0659098.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, у зв`язку із визнанням банкрутом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" та на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" був зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за договором № АІ/0659098, оскільки право вимоги на вказану вище шкоду у останнього виникло на підставі укладення з фізичною особою - підприємцем Шияном Д.С. та позивачем договору від 31.07.2015 про надання фінансових послуг факторингу (надалі - договір від 31.07.2015).

У свою чергу, відповідач не виконав зобов`язання за договором АІ/0659098.

З огляду на вищевикладене, позивач посилався на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодовування шкоди за договором страхування № АІ/0659098 в частині сплати на користь позивача 3% річних у сумі 1670,34 грн, інфляційних втрат у розмірі 8538,00 грн та пені у розмірі 5786,57 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Моторне (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 7565,99 грн - інфляційних втрат, 1668,44 грн - 3% річних, 1310,55 грн витрат по сплаті судового збору та 2309,34 грн витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог - в позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом невірно застосовано норми матеріального права, а викладені у вищевказаному судовому рішенні висновки не відповідають встановленим обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевий господарський суд належним чином не встановив, коли позивач дізнався про своє порушене право, та помилково дійшов висновку, що строк позовної давності обраховується не з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а з моменту визнання Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" банкрутом.

Також скаржник вважає, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання не входить у зобов`язання страховика, що визнаний банкрутом, та не може бути покладена у даному випадку на відповідача, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер.

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 у справі № 910/17210/21 призначено повторний автоматизований розподіл (у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Сітайло Л.Г. у відпустці по догляду за дитиною). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022, справу № 910/17210/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 по справі № 910/17210/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

03.08.2022 через відділ канцелярії Північного апеляційного господарського суду було подано клопотання, яким усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 по справі № 910/17210/21. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.08.2014 біля 13 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Toyota Avensis", д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Гола Пристань - Залізний Порт не врахував дорожню обстановку під час зустрічного роз`їзду з автомобілем "Volkswagen Touareg", д.н.з. НОМЕР_2 , не обрав безпечну дистанцію і боковий інтервал до транспортного засобу та здійснив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду міста Херсона від 07.11.2014 у справі №666/6934/14-п водія транспортного засобу "Toyota Avensis", д.н.з. НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0659098.

Згідно зі Звітом № 140 від 10.09.2014, складеного ДП УЕЦ "Експерт-Сервіс Авто" за результатами проведеного огляду пошкодженого автомобіля "Volkswagen Touareg", д.н.з. НОМЕР_2 , визначено вартість завданого в результаті дорожньо-транспортного пригоди матеріального збитку у розмірі 28 606,54 грн.

За доводами позивача, 07.07.2015 ОСОБА_2 (власник автомобіля "Volkswagen Touareg", д.н.з. НОМЕР_2 ) подав до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" заяву про страхове відшкодування.

31.07.2015 ОСОБА_2 та фізична особа - підприємець Шиян Д.С. (цесіонарій) уклали договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування, за умовами якого ОСОБА_2 відступив фізичній особі - підприємцю Шиян Д.С. права вимоги у зобов`язаннях, що виникли із вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі одержання грошового відшкодування нанесеної майнової шкоди від винної особи, страхової компанії або від відповідача. Загальна сума боргу (страхового відшкодування), що передана цедентом складає 23 146,28 грн.

31.07.2015 фізична особа - підприємець Шиян Д.С. (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (фактор) уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №5/31-07/2015 (далі - договір №5/31-07/2015), за умовами п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до цього договору, зокрема, з договору відступлення права вимоги від 31.07.2015 на суму 23146,28 грн.

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2 договору №5/31-07/2015).

Згідно з п. 1.4 договору №5/31-07/2015 зобов`язаною особою (боржником) є Громихін В.М. (п. 18 додатку №1 до договору); страхова компанія - Приватного акціонерного товариства "СК "Україна"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" в порушення умов договору страхування (полісу) № АІ/0659098 виплату грошового зобов`язання не здійснило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

27.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", в тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № АІ/0659098.

23.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" подало уточнення до заяви про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у справі №910/842/18, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору № АІ/0659098. Уточнення стосувались детального розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у заяві про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" просило визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "СК "Україна" та включити грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у розмірі 14 262 000,30 грн, в тому числі за договором № АІ/0659098 на суму 39 141,19 грн, з яких: 23 146,28 грн - розмір завданого збитку, 5786,57 грн - пені, 1670,34 грн - 3% річних, 8538,00 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 позивача визнано кредитором Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора. Затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019.

28.08.2019, у зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату відшкодування у розмірі 39141,19 грн, з яких: 23 146,28 грн - розмір завданого збитку, 5786,57 грн - пені, 1670,34 грн - 3% річних, 8538,00 грн - інфляційних втрат.

13.09.2019 позивач частково виконало зобов`язання за договором страхування №АІ/0659098 та здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 22146,28 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання за договором страхування №АІ/0659098 у повному обсязі, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачу 15994,91 грн, з яких: 5786,57 грн - пені, 1670,34 грн - 3% річних, 8538,00 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Моторне (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 7565,99 грн - інфляційних втрат, 1668,44 грн - 3% річних, 1310,55 грн витрат по сплаті судового збору та 2309,34 грн витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовних вимог - в позові відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Правовідносини за договором страхування в процедурі ліквідації страховика і після її завершення врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та законодавством про банкрутство.

За загальним правилом, викладеним в п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Норми статті 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (відповідно до приписів якого здійснювалось провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна") не регулюють наслідки незадоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства страховика через недостатність у нього майна, а норма ч. 5 ст. 45 вказаного Закону встановлює, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Натомість, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють виняток з цього правила щодо страховиків та визначають порядок задоволення вимог кредиторів страховика, що не були задоволені у процедурі банкрутства страховика через недостатність майна страховика.

Зокрема, відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе Моторне (транспортне) страхове бюро України. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду Моторного (транспортного) страхового бюро України на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника Моторного (транспортного) страхового бюро України, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі прострочення боржником (страховою компанією) виконання грошового зобов`язання, передбаченого договором страхування, зокрема, виплати суми страхового відшкодування, страхова компанія зобов`язана на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (Моторного (транспортного) страхового бюро України) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Колегія суддів зазначає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Для вирішення спору про покладення на Моторне (транспортне) страхове бюро України (відповідно до п. 20.3 ст. 20 та підпункту "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") обов`язку сплачувати за ліквідованого страховика окрім суми страхового відшкодування також 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих в силу закону за прострочення виплати страхового відшкодування, допущеного страховиком, обставини прострочення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати страхувальнику цього страхового відшкодування не входять до предмету дослідження та доказування, як такі, що не мають значення.

Правомірність покладення відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання (страхового відшкодування) на Моторне (транспортне) страхове бюро України узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2021 по справі №910/14293/19, відповідно до якої обов`язок Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо відшкодування шкоди замість ліквідованого страховика виникає з моменту встановлення судом факту недостатності коштів та майна такого страховика, чим, у цьому випадку, є дата постановлення ухвали господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі про банкрутство страховика - банкрута. Важливим при цьому є врахування судами обставин того, що вимоги кредиторів не були задоволені у зв`язку з відсутністю достатніх майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси.

З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість покладення на на нього обов`язку щодо виплати інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" свого зобов`язання із виплати страхового відшкодування.

У спірних правовідносинах ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" визнано кредитором Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", в тому числі за страховою подією, що сталася 04.09.2015, що узгоджується з умовами п. 1.2. договору про надання фінансових послуг факторингу від 31.07.2015 - щодо права позивача (фактора та кредитора за договором) одержати від боржника суми основного боргу, відсотки, неустойки у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами, встановлено, що непогашеними залишаються вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн, шостої черги на суму 6 868 953,48 грн, загальна сума 20 340 192,80 грн.

Враховуючи встановлений факт переходу до відповідача обов`язку здійснити відшкодування суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування за страховою подією 17.03.2015, що залишились непогашеними після ліквідації боржника, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

У свою чергу, відповідач заявив про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами ст. 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Господарського процесуального кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За правилами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За грошовим зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19 надано правовий висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням; право на позов має бути пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного обов`язку у Моторного (транспортного) страхового бюро України. щодо виконання зобов`язань ліквідованого страховика. Право вимоги потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України за невиконаними зобов`язаннями ліквідованого страховика виникає саме з моменту ліквідації такого страховика ухвалою господарського суду у справі про банкрутство, а не від дати настання страхової події, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у справі №910/14293/19.

Враховуючи у відповідності до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19, колегія суддів доходить висновку, що оскільки ліквідація страховика (Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна") відбулась за ухвалою місцевого господарського суду 17.07.2019, саме 17.07.2019 є початком перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відтак, враховуючи звернення позивача з позовом до суду у даній справі 22.10.2021 (згідно відмітки Укрпошти Експрес на конверті, в якому надіслано позов до Господарського суду міста Києва), позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені у межах загального трирічного строку позовної давності, у зв`язку із чим заява відповідача про застосування позовної давності до цих вимог задоволенню не підлягає.

Водночас, суд першої інстанції, враховуючи, що до вимог про стягнення пені у відповідності до ст. 258 Цивільного кодексу України застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5786,57 грн пені, про сплив позовної давності щодо яких заявлено відповідачем.

За розрахунком суду першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів розмір інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості 23146,28 грн за період з жовтня 2015 року - по лютий 2018 року складає 7565,99 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Крім того, за правомірним розрахунком місцевого господарського суду розмір 3% річних складає 1668,44 грн.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1668,44 грн та інфляційних втрат у розмірі 7565,99 грн.

Отже, наведеними обставинами спростовуються аргументи Моторного (транспортного) страхового бюро України, викладені в апеляційній скарзі.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання та обґрунтування відповідачем доводів апеляційної скарги враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та прийнято обґрунтоване рішення, яким частково задоволено позовні вимоги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/17210/21 - без змін.

Матеріали справи № 910/17210/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко