ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 910/20806/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 06.09.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 (повний текст складено 06.06.2022)

у справі №910/20806/21 (суддя Босий В.П.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 37 332 190,37 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі, позивач або АТ «Укртрансгаз») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі, відповідач або АТ «Укргазвидобування») про стягнення 37 332 190,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором № від 30.08.2016, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 27 217 303,52 грн, а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 396 526,62 грн, 3% річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 690 965,75 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21 позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» заборгованість у розмірі 27 217 303 (двадцять сім мільйонів двісті сімнадцять тисяч триста три) грн 52 коп., пеню у розмірі 4 396 526 (чотири мільйона триста дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять шість) грн 62 коп., 3% річних у розмірі 2 027 394 (два мільйона двадцять сім тисяч триста дев`яносто чотири) грн 48 коп., інфляційні у розмірі 3 690 965 (три мільйона шістсот дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 75 коп. та судовий збір у розмірі 559 982 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві) грн 86 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту наявності у нього грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 27 217 303,52 грн основного боргу на підставі Договору.

Враховуючи порушення основного грошового зобов`язання, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, також дійшов висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 396 526,62 грн, 3% річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційних у розмірі 3 690 965,75 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 27.06.2022 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не надав оцінку та неправильно застосував норми матеріального права - статті 179, 180 Господарського кодексу України, статті 11, 14, 627, 628 Цивільного кодексу України, статті 1, 23, 32 Закону України «Про ринок природного газу», пункти 1 та 2 глави 7 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

За твердженнями скаржника в порушення положень пункту 8.4. Договору транспортування природного газу позивачем не надано звіти про використання договірної потужності під акт від 28.02.2019 №01-19-/П-2 та під акт від 28.02.2019 №02-19-/П-2, які є обов`язковими для проведення розрахунку оплати за послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках доступу входу/виходу до/з газотранспортної системи.

Ненадання позивачем звітів про використання договірної потужності під зазначені акти позбавило відповідача підстав для оплати за перевищення договірної потужності за січень, лютий 2019 року, а також для стягнення даних коштів у судовому порядку, що у свою чергу виключає можливість стягнення з відповідача пені на підставі пунктів 13.1., 13.5. Договору, інфляційних втрат та 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

18.07.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що керуючись вимогами Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газотранспортної системи України, умовами укладеного Договору, надав відповідачу послуги транспортування природного газу, що підтверджується первинними документами, в т.ч. і тими, які оформляються самим відповідачем, актами приймання-передачі газу, актами наданих послуг, а відповідач прийняв такі послуги. При цьому, відповідачем не надано до суду першої інстанції жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи (міркування, припущення) відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги та рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» у справі №910/20806/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20806/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

06.07.2022 матеріали справи №910/20806/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 06.09.2022.

У судовому засіданні 06.09.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 06.09.2022 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор) та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (замовник) був укладений Договір транспортування природного газу № (далі - Договір), відповідно до пункту 2.1. якого за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Пунктом 2.3. Договору передбачено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до пункту 2.4. Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначаються підписанням додатка 1 (розподіл потужностей) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

За змістом пункту 6.1. Договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужностей).

У матеріалах справи міститься узгоджений сторонами Додаток №1 по розподілу потужності до Договору.

Пунктом 8.1. Договору сторони погодили, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужностей, який здійснюється в порядку, передбаченому положенням Кодексом газотранспортної системи, та оформлюється додатком 1 цього договору.

Згідно з пунктом 8.4 Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за вказаною формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього договору, визначається за даними оператора.

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (пункт 13.1. Договору).

Пунктом 13.5 Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи відповідача, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості такої плати у відповідному розрахунковому місяці, а саме:

- за січень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 16 483,329 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 3 634 376,24 грн.;

- за лютий 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 17 587,809 тис.м.куб/добу, 69 253,890 тис.м.куб/добу, 54 187,311 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 34 417 204,24 грн.

У зв`язку з викладеним, позивачем на адресу відповідача супровідним листом №2001Вих-19-567 від 14.02.2019 були направлені, зокрема:

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн;

- рахунок №01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн;

- звіти про використання договірної потужності від 31.01.2019.

Супровідним листом №2001Вих-19-930 від 14.03.2019 позивачем на адресу відповідача були направлені, зокрема:

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн;

- рахунок №02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн;

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн;

- рахунок №01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн;

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн;

- рахунок №02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн;

- звіти про використання договірної потужності від 28.02.2019

Відповідачем були підписані та оплачені акти наданих послуг №01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн та №02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн.

Акти №01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн та №02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн відповідачем оплачені не були, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом у даній справі про стягнення 27 217 303,52 грн (15 269 651,70 грн + 11 947 651,82 грн) основної заборгованості за Договором.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої (договірної) потужності за січень-лютий 2019 року позивачем на підставі пунктів 13.1., 13.5. Договору, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу пеню у розмірі 4 396 526,62 грн, 3% річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 690 965,75 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи України (далі, Кодекс ГТС) та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

За змістом частин 1 і 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до пункту 1 глави 3 «Основні засади доступу до газотранспортної системи» розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2497 від 30.09.2015, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1383/27828, затверджено типовий договір транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до положень пунктів 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII цього Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 глави 1 розділу IX «Розподіл потужності» Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.

Так, між сторонами був підписаний Додаток №1 до Договору по розподілу потужності.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору позивач забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або у точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу ГТС.

Розділом 8 договору, розділом ІХ Кодексу ГТС визначено порядок та формули визначення вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.

Крім того, пунктом 8.4. Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 встановлено умову про додаткову плату у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей по точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця та порядок її розрахунку. При цьому визначено, що підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звітах про використання договірної потужності, які надаються замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містять розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виявив наявність у відповідача перевищення замовленої договірної потужності та направив на адресу відповідача листи №2001Вих-19-567 від 14.02.2019 та №2001Вих-19-930 від 14.03.2019 разом з рахунками фактурами на оплату зазначеної вартості №01-19-/П від 31.01.2019, №02-19-/П від 28.02.2019, №01-19-/П-2 від 28.02.2019, №02-19-/П-2 від 28.02.2019, звітами про використання замовленої потужності за січень та лютий 2019 та актами наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №01-19-/П від 31.01.2019, №02-19-/П від 28.02.2019, №01-19-/П-2 від 28.02.2019 та №02-19-/П-2 від 28.02.2019.

Відповідачем були підписані та оплачені акти наданих послуг №01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн та №02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №113594 від 19.02.2019 та №126513 від 22.03.2019.

Водночас, акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) №01-19-/П-2 від 28.02.2019 та №02-19-/П-2 від 28.02.2019 на загальну суму 27 217 303,52 грн відповідачем підписані та оплачені не були, оскільки, як стверджує відповідач, заперечуючи проти позову, ним не були отримані від позивача звіти про використання замовленої потужності на вказані суми, як це передбачено пунктом 8.4. Договору.

Колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду та відхиляє зазначені твердження скаржника, враховуючи наступне.

Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів звертає увагу, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява №59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Так, відповідно до пунктів 11.1.-11.2. Договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг. Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Відповідно до пункту 11.3. Договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Матеріалами справи та поясненнями представників сторін підтверджується направлення позивачем відповідачу актів наданих послуг №01-19-/П-2 від 28.02.2019 та №02-19-/П-2 від 28.02.2019 за перевищення договірної потужності на загальну суму 27 217 303,52 грн.

Згідно акту №01-19-/П-2 від 28.02.2019 перевищення замовленої (договірної) потужності - 69 253,880 тис. м.куб/добу.

Згідно акту №02-19-/П-2 від 28.02.2019 перевищення замовленої (договірної) потужності - 54 187,311 тис. м.куб/добу.

Відповідачем, у свою чергу, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту складання та направлення позивачу мотивованої відмови від їх підписання, а з пояснень представників сторін вбачається, що АТ «Укргазвидобування» у встановлений пунктом 11.3. Договору строк таких дій не вчинило.

Водночас, за змістом пункту 8.4. Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4. цього договору, визначається за даними оператора.

Відтак, у відповідача як замовника в силу положень як пункту 8.4., так і пункту 11.3. Договору з моменту отримання актів наданих послуг та рахунків на їх оплату виник обов`язок сплатити на користь позивача вартість перевищення договірної потужності саме за даними останнього, оскільки відповідачем жодних заперечень щодо виявлених розбіжностей висловлено не було.

Також колегія суддів приймає до уваги під час вирішення даного спору викладені позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву пояснення, згідно яких у спірному періоді відповідачем надавались позивачу підписані АТ «Укргазвидобування» Звіти про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу №1-01-19 від 08.02.2019 за січень 2019 року та №1-02-19 від 07.03.2019 за лютий 2019 року (копії звітів долучені до відповіді на відзив; том 1, а.с. 182-185), що підтверджують обсяги фактично використаної потужності, в тому числі через віртуальні точки входу з визначеним фізичним розташуванням з газорозподільної системи.

Згідно Звітів відповідача обсяг фактично поданого відповідачем природного газу в січні-лютому склав 123 441,201 тис.куб.м. (69 253,880 тис. м.куб/добу у січні 2019 року та 54 187,311 тис. м.куб/добу у лютому 2019 року).

Саме вказані обсяги перевищення замовленої (договірної) потужності і наведені в актах №01-19-/П-2 та №02-19-/П-2 від 28.02.2019.

Отже, оскільки відповідач сам формував та надавав позивачу Звіти про використання договірної потужності, відповідач чітко володів інформацією про фактично використану ним договірну потужність.

У матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження факту звернення відповідача до позивача з метою уточнення фактичних обсягів перевищення використання договірної потужності з метою дотримання положень пункту 4.1. Договору щодо свого обов`язку не перевищувати замовлені потужності, а також своєчасно оплачувати вартість наданих послуг.

Із урахуванням вищевстановлених судом обставин справи в їх сукупності, докази, надані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог є більш вірогідними ніж доводи, наведені відповідачем, отже, враховуючи стандарт доказування вірогідності доказів, колегія суддів вважає, що відсутність звіту про використання договірної потужності , зазначеного в пункті 8.4 Договору, не є вирішальним.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за надані послуги перевищення замовленої (договірної) потужності становить 27 217 303,52 грн, а строк виконання грошового зобов`язання станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду, враховуючи умови пункту 8.4. Договору, є таким, що настав.

Також позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 4 396 526,62 грн, 3% річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 690 965,75 грн.

Контррозрахунку зазначених сум відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За положеннями статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, пунктом 13.5. Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Разом з тим, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладених положень законодавства та Договору, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 27 217 303,52 грн на підставі Договору, перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 396 526,62 грн, 3% річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційних втрат у розмірі 3 690 965,75 грн за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» у даній справі задовольняються повністю, висновки суду першої інстанції з приводу чого є правильними та обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Відтак, усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім наведених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовуються висновків суду щодо задоволення позовних вимог у даній справі.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість задоволених судом позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укргазвидобування» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 у справі №910/20806/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Матеріали справи №910/20806/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.09.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка