ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. Справа№ 916/418/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Мальченко А.О.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 06.09.2022

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 (повний текст складено 23.07.2021) у справі №916/418/19 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до 1. Одеської обласної ради

2. Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської міської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондара Олексія Миколайовича

про визнання незаконними та скасування рішення, витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Одеської обласної ради, Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145, витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Дерев`янко Бориса, земельна ділянка, 1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що рішення про передачу зазначеної земельної ділянки у власність Одеської обласної ради Одеською міською радою не приймались, а рішення Одеської обласної ради №490-VII від 22.09.2017 є незаконним, оскільки прийняте за межами повноважень обласних рад, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в України».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у задоволенні позовних вимог Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Одеської обласної ради, Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської міської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича про визнання незаконними та скасування рішення, витребування земельної ділянки - відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Суд зазначив, що не вбачає порушень в діях Одеської обласної ради щодо здійснення своїх повноважень, а спірне рішення Одеської обласної ради №490-VІІ від 22.09.2017 «Про проведення державної реєстрації права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області на земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні Одеського обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я» є законним та таким, що відповідає чинному законодавству.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та за неправильного застосування норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом залишено поза увагою, що спірна земельна ділянка на підставі ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України є комунальною власністю;

- судом не враховано, що Одеська міська рада не приймала рішення про надання згоди на вилучення у територіальної громади м. Одеси та передачу у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області спірної земельної ділянки саме до прийняття Одеською обласною радою рішення від 22.09.2017;

- порушення Одеською обласною радою спірного рішення про реєстрацію за нею права власності на спірну земельну ділянку, що належить територіальній громаді міста Одеси, є порушенням інтересів держави.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Шаптала Є.Ю., суддів Хрипун О.О., Мартюк А.І.

Розпорядженням в.о керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 у зв`язку перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/418/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2021 для розгляду справи №916/418/19 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Куксов В.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 у справі №916/418/19 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.09.2021.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4457/21 від 16.09.2021, у зв`язку з перебуванням суддів Куксова В.В. та Мартюк А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2022 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 09.11.2021.

23.09.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Одеської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач наводить свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги, у задоволенні якої просить відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до наступного:

- прокурором не обґрунтовано неможливість позивача самостійного звернення з даним позовом про захист своїх прав, які прокурор вважає порушеними;

- спірна земельна ділянка є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області, управління якою здійснює рада, а тому Одеська обласна рада діяла в межах своїх виключних повноважень.

У період з 08.11.2021 по 19.11.2021 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 09.11.2021, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 призначено на 01.02.2022.

У період з 25.01.2022 по 04.02.2022 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, тому судове засідання, яке призначене на 01.02.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 призначено на 10.03.2022.

Судове засідання, яке призначене на 10.03.2022 не відбулось.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

У період з 04.04.2022 по 08.04.2022 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 призначено на 12.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 на 16.08.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2022 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 на 06.09.2022.

В судове засідання 06.09.2022 з`явився прокурор, підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану справу за відсутності представників інших учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Одеської міської ради №4199-V від 09.04.2009 Одеському обласному комунальному підприємству «Видавництво «Чорномор`я» передано в постійне користування земельну ділянку, площею 2,5094 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови), за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, для експлуатації будівель та споруд видавництва.

На підставі вказаного рішення міської ради ООКП «Видавництво «Чорномор`я» видано державний акт серії ЯЯ №206461 від 17.12.2012 на земельну ділянку площею 2,5094 га, якій присвоєно кадастровий номер :57:005:0015.

Як зазначає прокуратура, при передачі вищевказаної земельної ділянки в постійне користування, Одеською міською радою на правах власника реалізовано право розпорядження вказаною земельною ділянкою та в установленому ст. 123 Земельного кодексу України порядку передано її в постійне користування ООКП «Видавництво «Чорномор`я». Єдиним повноважним органом, який в даному випадку виступає, як власник майна з питань розпорядження вищевказаною земельною ділянкою є Одеська міська рада.

Разом з тим, рішенням Одеської обласної ради №490-VII від 22.09.2017 вирішено провести державну реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області на земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні Одеського обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я» за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1 (кадастровий номер :57:005:0015); доручено юридичному управлінню апарату обласної ради вчинити дії для реєстрації речових прав за Одеською обласною радою на земельну ділянку, що зазначена у п. 1 цього рішення у встановленому законом порядку; після проведення державної реєстрації права власності провести поділ земельної ділянки (орієнтовною площею 1,6 га та 0,9 га) у встановленому законодавством порядку для реалізації інвестиційного конкурсу для залучення інвестора з метою будівництва житлового будинку з паркінгом для забезпечення житлом учасників АТО.

На підставі зазначеного рішення державним реєстратором Комунального підприємства Новосілківської сільської ради «Регіональне бюро технічної інвентаризації» Бондар О.М. прийнято рішення про реєстрацію за Одеською обласною радою права власності на земельну ділянку площею 2,5094 га з кадастровим номером :57:005:0015, яка розташована за адресою, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1.

В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішення про передачу зазначеної земельної ділянки у власність Одеської обласної ради Одеською міською радою не приймались, а рішення Одеської обласної ради №490-VII від 22.09.2017 є незаконним, оскільки прийняте за межами повноважень обласних рад, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в України». У зв`язку з цим, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати вказане рішення, а також визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145 та витребувати у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради спірну земельну ділянку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню посилаючись на те, що прокурором не доведено суду належними та допустими доказами факт порушення відповідачами прав Одеської міської ради та підстав для визнання незаконним та скасування спірного рішення та витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Однак, з наведеним висновком суду першої інстанції апеляційний господарський суд не вбачає за можливе погодитись, виходячи із наступного.

Щодо звернення прокурора з даним позовом.

Як вбачається з позовної заяви, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Рішенням Конституційного суду України у справі №1-1/99 від 08.04.1999 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

За змістом ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Спір у справі виник у зв`язку з виявленням факту розпорядження земельною ділянкою без правових підстав на таке розпорядження.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходяться на території міста Одеси, суд вважає, що Одеська міська рада як орган місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження землями територіальної громади міста та який уповноважений на здійснення в межах своєї території контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з огляду на заявлені предмет позову та підстави позову, є належним позивачем у даній справі.

В обгрунтування звернення з даним позовом, прокурор зазначає, що з моменту прийняття відповідачем спірного рішення та вибуття з комунальної власності земельної ділянки Одеською міською радою не вжито заходів щодо захисту порушених прав та інтересів держави в особі територіальної громади, що зумовило необхідність звернення прокурора до суду з даним позовом.

Судом перевірено, що прокурором на підтвердження вказаного надано наступні документи:

- лист Прокуратури Одеської області від 17.08.2018 №05/1-2618вих18, адресований Одеській міській раді з проханням надати інформацію щодо передачі у власність, поділу, зміни цільового призначення або будь - яких інших дій стосовно земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1;

- лист Прокуратури Одеської області від 23.01.2019 №05/1-195вих19, адресований Одеській міській раді з проханням надати інформацію чи вживались заходи щодо поновлення порушених прав та інтересів територіальної громади міста Одеси з викладених в листі питань;

- лист Одеської міської ради від 06.02.2019 №0119/179-06, адресований прокурору, в якому повідомлено про звернення з листом до Департаменту комунальної власності ОМР з питанням про вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів територіальної громади;

- повідомлення Прокуратури Одеської області від 23.01.2019 №05/1-192вих19 про підготовку позовної заяви в даній справі та подальше звернення з нею до суду.

Отже, оскільки в позові прокурором зазначено про порушення інтересів держави у сфері управління та контролю за охороною земель, а також з огляду на невчинення позивачем дій щодо відновлення прав на земельну ділянку шляхом звернення до суду самостійно, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для звернення прокурором з даним позовом до суду.

У зв`язку з вказаним, судом відхиляються заперечення Одеської обласної ради, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, стосовно звернення прокурора в інтересах Одеської міської ради до суду з даним позовом.

Щодо заявлених позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, прокурор звернувся до суду з вимогами про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145, витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Дерев`янко Бориса, земельна ділянка, 1.

Рішенням Одеської міської ради №4199-V від 09.04.2009 Одеському обласному комунальному підприємству «Видавництво «Чорномор`я» передано в постійне користування земельну ділянку, площею 2,5094 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови), за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності, 1, для експлуатації будівель та споруд видавництва.

На підставі вказаного рішення міської ради ООКП «Видавництво «Чорномор`я» видано державний акт серії ЯЯ №206461 від 17.12.2012 на земельну ділянку площею 2,5094 га, якій присвоєно кадастровий номер :57:005:0015.

Позивач стверджує, що єдиним повноважним органом, який в даному випадку виступає як власник майна з питань розпорядження вищевказаною земельною ділянкою є Одеська міська рада.

Оскаржуваним рішенням Одеської обласної ради №490-VII від 22.09.2017 вирішено провести державну реєстрацію права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області на земельну ділянку, яка знаходиться у постійному користуванні Одеського обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я» за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1 (кадастровий номер :57:005:0015); доручено юридичному управлінню апарату обласної ради вчинити дії для реєстрації речових прав за Одеською обласною радою на земельну ділянку, що зазначена у п. 1 цього рішення у встановленому законом порядку; після проведення державної реєстрації права власності провести поділ земельної ділянки (орієнтовною площею 1,6 га та 0,9 га) у встановленому законодавством порядку для реалізації інвестиційного конкурсу для залучення інвестора з метою будівництва житлового будинку з паркінгом для забезпечення житлом учасників АТО.

У подальшому, на підставі зазначеного рішення державним реєстратором Комунального підприємства Новосілківської сільської ради «Регіональне бюро технічної інвентаризації» Бондар О.М. прийнято рішення про реєстрацію за Одеською обласною радою права власності на земельну ділянку площею 2,5094 га з кадастровим номером :57:005:0015, яка розташована за адресою, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

З викладених правових норм вбачається, що повноважним органом, який в даному випадку виступає, як власник майна з питань розпорядження вищевказаною земельною ділянкою є Одеська міська рада.

Водночас, відповідно до п «а» ч. 1 ст. 8 ЗК України до повноважень обласних рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями, що знаходяться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

За змістом ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно з ч. 6 ст. 83 ЗК України територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об`єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності.

Отже, об`єднання таких земель у спільну власність залежить виключно від бажання та волевиявлення відповідних територіальних громад (органів місцевого самоврядування, що їх представляють).

За змістом п. «а», «б», «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків також встановлені у ст. 11 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 328 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Згідно з ст. 346 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

За змістом частини другої ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Відповідно до частини восьмої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи з наведених правових норм, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що Одеською міською радою приймалось рішення про надання згоди на вилучення у територіальної громади м. Одеси та передачу в спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області спірної земельної ділянки до прийняття Одеською обласною радою оскаржуваного рішення від 22.09.2017 № 490-VІІ.

Отже, за відсутності відповідного рішення Одеської міської ради, тобто за відсутності відповідного волевиявлення територіальної громади м. Одеси щодо передання Одеській обласній раді управління спірною земельною ділянкою, як це передбачено ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів приходить до висновку про прийняття оскаржуваного рішення Одеською обласною радою від 22.09.2017 № 490-VІІ за межами повноважень, визначених законодавством, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню.

За викладених обставин, колегія суддів визнає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність розпорядження Одеською обласною радою спірною земельною ділянкою.

Відтак, за висновком апеляційного господарського суду, позовна вимога прокурора щодо визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має, і визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Частиною третьої статті 10 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України »Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок; у редакції, що діяла на дату проведення спірної державної реєстрації).

Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України »Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Пунктом 47 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.12.2018 №149902145, наявної в матеріалах справи, вбачається, що державним реєстратором Комунального підприємства Новосілківської сільської ради «Регіональне бюро технічної інвентаризації» Бондар О.М. прийнято рішення індексний номер 38142394 про реєстрацію за Одеською обласною радою права власності на земельну ділянку площею 2,5094 га з кадастровим номером :57:005:0015, яка розташована за адресою, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1. Підстава виникнення права власності: рішення №490-VII, видане 22.09.2017, видавник - Одеська обласна рада.

З огляду на висновки суду апеляційної інстанції про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII, оскільки Одеською міською радою рішення про передачу у власність Одеської обласної ради спірної земельної ділянки не приймалось, то відповідна державна реєстрація власності на земельну ділянку площею 2,5094 га з кадастровим номером :57:005:0015, яка розташована за адресою, м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1 була здійснена на підставі рішення, яке не підтверджує виникнення чи перехід права власності Одеської обласної ради на вказану земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145.

Щодо позовної вимоги про витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Дерев`янко Бориса, земельна ділянка, 1 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

В обгрунтування позовної вимоги про витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради спірної земельної ділянки прокурор зазначає, що вибуттям з комунальної власності територіальної громади м. Одеси земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 площею 1,6928 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1, порушені інтереси держави в особі Одеської міської ради.

Виходячи з викладеного вище та зроблених висновків суду апеляційної інстанції про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145, відповідно позовна вимога прокурора про витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Дерев`янко Бориса, земельна ділянка, 1 як похідна від вказаних раніше позовних вимог також підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в даній справі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Натомість, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є такими, що зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Відтак, доводи апелянта знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не впливають на вищенаведені висновки суду.

Згідно з частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів вбачає наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення, яким позовні вимог слід задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 підлягає задоволенню.

Водночас, рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі №916/418/19 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новосельвської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. віл 15.11.2017 №149902145.

Витребувати у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м.Одеса, площа Дерев`янко Бориса, земельна ділянка, 1.

4. Стягнути з Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр. Шевченка, 4, КОД ) на користь прокуратури Одеської області (адреса: 65026, м.Одеса, вул.. Пушкінська, 3; ; рахунок отримувача 0564; банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101) сплачений судовий збір в розмірі 677 152 (шістсот сімдесят сім тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 50 коп.

5. Стягнути з Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр. Шевченка, 4, КОД ) на користь прокуратури Одеської області (адреса: 65026, м.Одеса, вул.. Пушкінська, 3; ; рахунок отримувача 0564; банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 8 644 (вісім тисяч шістсот сорок чотири) грн. 50 коп.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні наказ.

7. Матеріали справи № 916/418/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2022.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді А.О. Мальченко

М.Л. Яковлєв