ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 вересня 2022 року справа №903/722/22

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Дуба Ігоря Михайловича, с. Тарасове

до відповідача: Комунального підприємства "Луцькводоканал", м. Луцьк

про визнання неукладеним Акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 02.06.2022р.

встановив: 19 вересня 2022 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Дуба І.М. до КП "Луцькводоканал" про визнання неукладеним Акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 02.06.2022р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022р. відповідні позовні матеріали із присвоєнням номеру справи №903/722/22 було розподілено на розгляд судді Войціховському В.А.

Під час ознайомлення суддею із зазначеним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у останнього виникла необхідність заявити самовідвід, зокрема, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, або є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 1 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36, і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися як процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше, так і обставин щодо визначення судді для розгляду конкретної справи.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Таку презумпцію спростувати досить складно. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості і понад усе, якщо йдеться про кримінальне провадження, - в обвинуваченого (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48). Суд не завжди послідовно дотримувався позиції щодо того, чия думка є вирішальною при оцінці ступеня об`єктивної безсторонності судових органів. Так, у справі "Декюббер проти Бельгії" Суд встановив, що мало місце порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки суддя "міг в очах обвинуваченого" здаватися негативно налаштованим проти нього (див.: De Cubber v. Belgium judgment of 26 October 1984, Series A, No. 86, p. 29).

Водночас у справі "Хаузшільдт проти Данії" Суд дещо відкоригував свою позицію, відтворивши її у деяких рішеннях: "Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка обвинуваченого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими" (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до ст. 2 Основних принципів незалежності судових органів, підготовлених ООН у 1985 році, яка визначає, що судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, загроз або втручання, прямого чи непрямого, з боку будь-кого або з будь-якої причини.

За ст. 8 Основних принципів, судді повинні завжди поводити себе таким чином, що забезпечити повагу до своєї посади і зберегти безсторонність та незалежність судових органів.

Згідно з міжнародно-правовими гарантіями незалежності судів суддя має здійснювати свої суддівські функції незалежно, на основі власної оцінки фактів і відповідно до усвідомленого розуміння права, вільно від будь-якого впливу. Він має бути незалежним від суспільства в цілому і від конкретних сторін спору, який вирішує. Здійснюючи суддівські функції, суддя має бути незалежним від інших суддів у зв`язку з рішеннями, які зобов`язаний ухвалювати незалежно. Він повинен виявляти і пропагувати високі стандарти суддівської поведінки, щоб підвищувати рівень довіри громадськості до суду, яка є головною умовою для підтримання незалежності суддів.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" (заява № 4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є, зокрема законність.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 6, частиною 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Незалежність суддів полягає передусім у їхній самостійності, не пов`язаності при здійсненні правосуддя будь-якими обставинами та іншою, крім закону, волею.

Частинами 1-3 статті 6 ГПК України унормовано, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, визначення судді, а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Підпунктами 17.2, 17.4 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України встановлено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи такі дії вчиняються в такому порядку:

позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду в день надходження документів;

визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється:

до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції, яка забезпечує, зокрема, реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції, в тому числі судових справ, етапів їх руху; об`єктивний та неупереджений розподіл судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді (збалансованого навантаження), визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України №25 від 02.04.2015р. (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до розділу 2 Положення, автоматизована система документообігу забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, зокрема, реєстрацію та розподіл вхідної кореспонденції, реєстрацію вихідної кореспонденції, а також внутрішніх документів суду, розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів).

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2. Положення визначається, що вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2. п. 2.3 Положення, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом, зокрема, автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ.

При цьому Положенням (п.п. 2.3.2. п. 2.3.) визначається, що збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Засади використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Волинської області затверджені рішенням зборів суддів Господарського суду Волинської області від 22.10.2021р. (із змінами, внесеними рішенням зборів суддів від 22.11.2021р.)

Пунктом 2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду визначається, що усі судді Господарського суду Волинської області спеціалізуються на розгляді усіх категорій справ, які підсудні Господарському суду Волинської області.

В даному випадку, із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2022р. вбачається, що розподіл позовної заяви підприємця Дуба І.М. до КП "Луцькводоканал" про визнання неукладеним Акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідальною особою суду був здійснений із врахуванням загальної чисельності суддів Господарського суду Волинської області (8 суддів), серед одного судді, з одночасним при цьому виключенням із автоматизованого розподілу п`яти суддів (з підстав: "не слухає категорію") та виключенням двох суддів (з підстав: "не слухає категорію; виключений за табелем"), що суперечить та не відповідає наведеним вище нормам ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Волинської області.

При цьому також звертається увага на невірному визначенні категорії судової справи та коефіцієнту її складності.

Відтак, з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів учасників справи щодо об`єктивності та неупередженості судового складу під час розгляду даної справи, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду відповідних позовних матеріалів.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу (ч. 1 ст. 40 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 35, 38, 40, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

1. Заявити та задовольнити самовідвід судді Войціховського В.А. від розгляду позовних матеріалів Фізичної особи-підприємця Дуба Ігоря Михайловича до Комунального підприємства "Луцькводоканал" про визнання неукладеним Акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 02.06.2022р. (справа №903/722/22).

2. Позовні матеріали (справа №903/722/22) передати уповноваженій особі апарату Господарського суду Волинської області для подальшого вирішення питання про проведення повторного автоматизованого розподілу позовної заяви у порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України. Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 21.09.2022р.

Суддя В. А. Войціховський