ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" вересня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/328/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД"

про заборгованості в сумі 391 049 грн. 28 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Шоломицький Володимир Юрійович (в залі суду);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

08 червня 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" (далі - відповідач) про заборгованості в сумі 391 049 грн. 28 коп.

В обґрунтування позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" посилається на неналежне виконання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" зобов`язань за договором поставки № 31/08/2016 від 31 серпня 2016 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 391 049 грн. 28 коп. (з якої 354 157 грн. 55 коп. основного боргу, 33 515 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 3 376 грн. 53 коп. 3% річних), яку позивач просить стягнути з відповідача.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 4,12,20,42,46,162-164,171,172,176,247 ГПК України.

В судовому засіданні 07 вересня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі, ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, ухвалу суду про відкладення розгляду справи відповідачем отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" вважається повідомленим про розгляд справи № 918/328/22 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

В судове засідання 07 вересня 2022 року відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника.

Заяви та клопотання у справі.

08 липня 2022 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло повідомлення, відповідно до якого останній повідомляє суд про неотримання відзиву на позовну заяву.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/328/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" про заборгованості в сумі 391 049 грн. 28 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11 липня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12 липня 2022 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/328/22 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" про заборгованості в сумі 391 049 грн. 28 коп. та призначено розгляд справи № 918/328/22 до судового розгляду по суті на 08 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2022 року відкладено розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 07 вересня 2022 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

31 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" (далі - покупець) укладено договір поставки № 31/08/2016 (далі - договір), у відповідності до якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця продукти харчування, а покупець зобов`язується прийняти та оплачувати товар згідно з умовами даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.5 договору поставки, передбачено, що передача товару по кількості проводиться згідно накладних, а датою отримання товару є дата, що зазначена в накладній на приймання-передачу товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 2 сторонами погоджено порядок розрахунків, а саме розрахунки за даним договором здійснюються покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, в розмірі обумовленому в накладних, га протязі 21 календарних днів з моменту отримання кожної партії товару за накладними (п. 2.1. договору).

Грошові кошти, сплачені покупцем відповідно до п. 2.1. чинного договору, переходять у власність постачальника з моменту зарахування Ії на банківський рахунок постачальника (п. 2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору визначено, що кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цим договором та сприяти другій стороні у виконанні її обов`язків. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання відповідно до цього договору, повинна усунути ці порушення.

Покупець зобов`язаний: здійснити оплату товару в строки та в порядку, передбаченому договором; отримати товар (п. 3.2. договору).

Постачальник зобов`язаний: передати товар покупцю в кількості, асортименті, якості та в строки, передбачені чинним договором (п. 3.3. договору).

Пунктом 4 договору сторонами погоджено відповідальність за невиконання умов договору, а саме за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України. Застосування господарських санкцій не звільняє сторони від обов`язку виконати зобов`язання по даному договору (п. 4.1. договору).

Сторона, що порушила грошове зобов`язання згідно до чинного договору зобов`язана сплатити на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ/365 від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору, позивач в період з 31 серпня 2016 року по 14 січня 2022 року здійснив поставку товару для відповідача.

Однак, відповідач у свою чергу взятого на себе зобов`язання з оплати за поставлений товар не виконав належним чином, що у свою чергу призвело виникнення заборгованості на загальну суму 354 157 грн. 55 коп.

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за порушення строків проведення оплати за поставлений товар.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76-78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки від 31 серпня 2016 року № 31/08/2016.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копію договору поставки від 31 серпня 2016 року № 31/08/2016; копію податкової накладної № 137 від 28 лютого 2021 року; копію податкової накладної № 235 від 31 березня 2021 року; копію податкової накладної № 312 від 30 квітня 2021 року; копію податкової накладної № 399 від 31 травня 2021 року; копію податкової накладної № 497 від 30 червня 2021 року; копію податкової накладної № 771 від 30 вересня 2021 року; копію податкової накладної № 871 від 31 жовтня 2021 року; копію податкової накладноїкопію податкової накладної № 949 від 30 листопада 2021 року; копію податкової накладної № 1018 від 31 грудня 2021 року; копію податкової накладної № 61 від 31 січня 2022 року; копію листа Акціонерного товариства "Ощадбанк" № 89 від 02 червня 2022 року; копію акту звірки взаємних розрахунків за період травень 2018 року по серпень 2021 року; копію гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" № 03/09/2021 від 03 березня 2021 року; копію претензії № 121/1 від 25 січня 2022 року.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин з поставки товару; факт передачі позивачем товару відповідачу; факт отримання відповідачем товару; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті за поставлений товар.

Згідно до розрахунку заборгованості станом час звернення позивачем з позовом до суду заборгованість відповідача перед останнім за поставку товару становить 354 157 грн. 55 коп.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" про стягнення заборгованості в сумі 354 157 грн. 55 коп., підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Окрім того, враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, а саме 3 376 грн. 63 коп. 3% річних, 33 515 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA:360 встановив, що позивачем вірно нараховано суму відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про правомірне нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних втрат.

До стягнення з відповідача підлягає наступна відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, а саме 3 376 грн. 63 коп. 3% річних, 33 515 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні в розумінні ст. ст. 74-78 ГПК України будь-які докази сплати у повному обсязі нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

З правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Докази відхилені судом.

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Відповідачем докази не подавалися.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості та відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

У зв`язку із повним задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 5 864 грн. 74 коп., покладається відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуоз ЛТД" (35421, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Андрусіїв, вул. Вершила М, буд. 41а, код. 37433458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод" (34400, м. Вараш, Промислова-комунальна зона, 1, код. 05519273) 354 157 (триста п`ятдесят чотири тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 55 коп. основної заборгованості, 33 515 (тридцять три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 3 376 (три тисяч триста сімдесят шість) грн. 63 коп. 3% річних та 5 865 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 74 коп. судових витрат.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 вересня 2022 року.

Суддя Войтюк В.Р.