УХВАЛА

15 вересня 2022 року

м. Київ

Справа № 5023/5586/11

Провадження № 3548/2022

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г., - головуючого (судді-доповідача), Картере В.І., Огородніка К.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022

у складі колегії суддів: Склярук О.І., Гетьмана Р.А., Ільїна О.В.

та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021

у справі за заявою Комунального підприємства "Теплові мережі" Лозівської міської ради

про визнання банкрутом,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа № 5023/5586/11 про банкрутство Комунального підприємства "Теплові мережі" Лозівської міської ради (далі - КП "Теплові мережі" Лозівської міської ради).

31.07.2012 постановою Господарського суду Харківської області, крім іншого, визнано КП "Теплові мережі" Лозівської міської ради банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

До суду від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Драліна А.В. надійшла заява від 04.09.2019 вх. № 21081, в якій він просив суд:

- залучити до участі у справі Лозівську міську раду Харківської області;

- стягнути з Лозівської міської ради Харківської області на користь КП "Теплові мережі" Лозівської міської ради грошові кошти в розмірі 38 377 147,34 грн, що складає різницю між сумою непогашених вимог кредиторів у справі про банкрутство № 5023/5586/11 і ліквідаційною масою.

04.10.2021 ухвалою Господарського суду Харківської області у задоволенні заяви ліквідатора від 04.09.2019 вх. № 21081 про покладення субсидіарної відповідальності відмовлено.

14.02.2022 постановою Східного апеляційного господарського суду залишено без змін ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021.

Повний текст постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у цій справі складено 16.02.2022.

29.07.2022 засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АК "НАК "Нафтогаз України") надіслало на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі № 5023/5586/11; скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021; ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на Лозівську міську раду.

29.08.2022 ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021 у справі № 5023/5586/11 залишено без руху у зв`язку з визнанням причин пропуску строку на касаційне оскарження неповажними на підставі доданих скаржником доказів та надано строк на усунення недоліків шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на підставі частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

08.09.2022 на виконання вищезазначеної ухвали до Верховного Суду подано клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про усунення недоліків касаційної скарги, де наведено прохання поновити строк на касаційне оскарження.

Проте вказане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження скаржником наведено обставини, які, на його думку, унеможливили вчасно подати касаційну скаргу. Зокрема, пропуск строку на касаційне оскарження обґрунтовувався військовою агресією проти України, введенням у державі воєнного стану, запровадженням простою не з вини працівника, відсутністю умов для забезпечення працівникам компанії можливостей виконання їх посадових обов`язків.

Однак зазначені у клопотанні підстави не свідчать про неможливість подання касаційної скарги в строк, встановлений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України. Слід зауважити, що юридична особа має більше можливостей для здійснення свого представництва у суді, аніж фізична особа, яка перебуває у зоні бойових дій, та відповідно об`єктивно обмежена у захисті своїх прав та інтересів. Судова колегія відзначає, що внутрішньо-організаційні питання функціонування юридичної особи носять суб`єктивний характер, юридична особа повинна виважено підходити до виконання своїх функцій, у тому числі щодо належної участі у судових провадженнях та дотримання вимог процесуального законодавства стосовно подачі касаційних скарг та оформлення їх змісту. При цьому викладені скаржником та описані вище причини пропуску строку на касаційне оскарження судова колегія не розцінює як непереборні та такі, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутися до суду касаційної інстанції зі скаргою.

Отже, наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визнаються неповажними.

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту статті 288 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (від 03.04.2008 № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на те, що скаржник у своїй заяві щодо поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження інших поважних підстав не навів, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 5023/5586/11 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021.

Керуючись статтями 234, 235, 292, 293 ГПК кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.10.2021 у справі № 5023/5586/11.

2. Оригінал касаційної скарги з додатками повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік