ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. ЧернівціСправа № 926/2350/22

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Боднарчуку В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ

до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, м. Чернівці

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача акціонерне товариство «Чернівціобленерго», м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 884564,95 грн.

представники сторін:

від позивача Засядьвовк А.І.

від відповідача Климчук А.А., Федорцов Д.Г.

від третьої особи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича про стягнення заборгованості в сумі 884564,95 грн, з яких: 624751,45 грн заборгованість за спожиту електричну енергію,100216,98 грн. пеня, 66654,04 грн інфляційні втрати, 92942,48 грн. 15 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем у січні 2021 року електричної енергії, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 624751,45 грн. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.1. Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (додаток № 1 до договору) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 27.02.2021 по 23.02.2022 в сумі 100216,98 грн. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 7.4. Комерційної пропозиції №3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (додаток № 1 до договору) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 27.02.2021 по 30.01.2022 у сумі 66654,04 грн, а також 15% річних за період прострочення з 27.02.2021 по 30.01.2022 у сумі 92942,48 грн.

Ухвалою від 29.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача акціонерне товариство «Чернівціобленерго». Підготовче засідання призначено на 21.07.2022.

12.07.2022 третя особа подала до суду письмові пояснення, в яких зазначає проте, що АТ «Чернівціобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць господарської діяльності, а саме на території Чернівецької області відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2018 року №1462. У зв`язку з необранням нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича у січні 2021 року був переведений на постачальника «останньої надії».

Фактичний обсяг споживання по ЕІС-кодах, що перебували на постачанні в постачальника «останньої надії» за січень 2021 року становить 144 976 кВт*год, що підтверджується Звітом щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за січень 2021 року, направлено супровідним листом АТ «Чернівціобленерго» № 33/550 від 08.02.2022 року, який міститься в матеріалах справи.

Відповідач у відзиві на позов від 14.07.2022 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке. Для застосування положень законодавчих актів щодо постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» з 01.01.2021 року відсутні підстави, оскільки ще у грудні 2020 року було обрано електропостачальника за результатами тендерних процедур, про що було повідомлено ДПЗД «Укрінтеренерго», AT «Чернівціобленерго» та TOB «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у листі від 24 лютого 2021 р. № 35/31-517. Таким чином, Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича в рамках діючого законодавства не міг бути переведений на постачальника «останньої надії». Оскільки публічний договір, фактично, не був укладений, положення Договору, зокрема щодо застосування штрафних санкцій, індексу інфляції і 15% річних не можуть бути застосовані до Відповідача. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 21.07.2022 відкладено підготовче засідання на 11.08.2022.

08.08.2022 позивач подав суду пояснення по справі, де зазначив, що АТ «Чернівціобленерго», на якого покладено функції адміністратора комерційного обліку, повідомило ДПЗД «Укрінтеренерго» про переведення споживача ЧНУ ім. Ю.Федьковича, постачання електричної енергії якому буде здійснюватися постачальником «останньої надії» з 01.01.2021 року. Відповідно до пункту 3.7. Договору, договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Враховуючи положення частини 8 статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» та пунктів 3.2.15., 6.2.4 ПРРЕЕ, слід зазначити, що моментом переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є початок фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. АТ «Чернівціобленерго» листом № 33/4604 від 07.09.2021 р. повторно підтвердило перебування ЧНУ ім. Ю.Федьковича на постачанні в постачальника «останньої надії».

Ухвалою від 11.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.09.2022.

02.09.2022 третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі її представника.

У судовому засіданні 08.09.2022 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача не заперечували проти фактичного обсягу споживання електричної енергії у січні 2021 року в обсязі 144 976 кВт*год, однак враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору, підстав для оплати позивачу вартості спожитої електричної енергії та нарахованих штрафних санкцій немає.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, і про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (пункт 16).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

Судом встановлено, що між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", який виконує функції постачальника "останньої надії" (далі - постачальник, позивач), та Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (далі - споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) на умовах договору про постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Вказаний договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) є публічним договором приєднання споживача (далі - споживач) до цього договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - постачальник) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках. Цей договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору на умовах визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є Додатком 1 до договору (пунтк 1.1. договору).

Відповідно до умов пункту 1.2. договору умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів України.

Згідно з пунктом 2.1. договору за договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Відповідно до пункту 2.2. договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Пунктом 3.1. договору визначено, що постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної, енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2. цієї глави.

Згідно з умовами пункту 3.4. договору електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

У пункті 3.5. договору передбачено, що з першим рахунком за електричну енергію, який надає постачальник споживачу, постачальник має надати споживачу інформацію про: ціни (тарифи) та термін дії договору (не більше 90 діб); оплату послуг з розподілу через постачальника з наступним переведенням цієї оплати оператору системи; право споживача змінити постачальника. Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за електричну енергію, що не визначена цим договором.

Початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ (пункт 3.6. договору).

У відповідності до умов пункту 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору.

Згідно з умовами пункту 5.2. договору, спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію.

Згідно з умовами пунктів 5.8., 5.9. договору, розрахунковим періодом за договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

У пункті 13.1. договору передбачено, що договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до пункту 1.1. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1179 (далі - Порядок).

Положеннями пункту 6.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2019 № 312 (далі - Правила), встановлено, що початком постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" вважається дата припинення постачання електричної енергії споживачу попереднім електропостачальником. Адміністратор розрахунків повідомляє дату переведення споживача на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" постачальнику (постачальникам) послуг комерційного обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Чернівціобленерго» повідомило ДПЗД "Укрінтеренерго" листом від 04.01.2021 вих. № 006 про переведення з 01.01.2021 відповідача на постачання електричної енергії до постачальника "останньої надії" .

При цьому, відповідно до частини 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з положеннями частин 7 - 9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу. Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

Згідно з частиною 11 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу. Про кінцевий строк постачання електричної енергії постачальник "останньої надії" має повідомляти споживача у виставлених рахунках кожні 30 днів. Повідомлення про припинення електропостачання надаються споживачу відповідно до процедури, передбаченої цими Правилами. Якщо споживач постачальника "останньої надії" не уклав договір із новим електропостачальником по закінченню терміну договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", розподіл та постачання електричної енергії такому споживачу припиняється шляхом здійснення відключення електроустановки такого споживача (пункт 3.4.4. Правил).

Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу.

Позивач зазначає, що на виконання частини 11 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", ним, як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Додаток № 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; «Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; Додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 «Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», Додаток до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 «Зміни № 1 від 31.01.2019 року до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; Додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» «Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Позивач повідомленням про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" №44/09-0001219 від 01.01.2021 поінформував Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича про початок постачання електричної енергії останньому з 01.01.2021.

Як вказано вище, відповідно частин 8-9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", які кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 "Комерційна пропозиція № 3" до договору, постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів.

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача в частині того, що договір приєднання, на підставі якого здійснювалося постачання позивачем електричної енергії у січні 2021 року, не був оформлений належним чином в паперовому вигляді за підписом та скріплення печатками обох сторін, а тому не був укладений, а відтак, положення Договору не можуть бути застосовані до відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2021 року відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 624 751,45 грн., а саме:

- по 2 класу напруги в обсязі 144 976 кВт/год, в оплату якої позивачем було виставлено рахунок №40/23/001/10115 від 10.02.2021 на суму 624751,45 грн., який було надіслано відповідачу поштовим зв`язком рекомендованим повідомленням та отримано ним 22.02.2021.

Разом з вказаним рахунком позивачем також були надіслані Акти купівлі-продажу електроенергії до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" №004304, повідомлення №44/09-0001219 від 01.01.2021.

При цьому, дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "Чернівціобленерго" за січень 2021 року.

Однак, як зазначає позивач, направлені відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії оплачені не були, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за поставлену електричну енергію у загальному розмірі 624 751,45 грн., що слугувало підставою звернення з позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

При цьому, як було вказано вище, договірні відносини склалися між сторонами шляхом укладення договору приєднання.

Згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як було встановлено вище, у січні 2021 року відповідачем спожито електричну енергію на загальну суму 624 751,45 грн., а саме:

- по 2 класу напруги в обсязі 144 976 кВт/год, в оплату якої позивачем було виставлено рахунок №40/23/001/10115 від 10.02.2021 на суму 624751,45 грн. (а.с.16), який було надіслано відповідачу поштовим зв`язком рекомендованим повідомленням та отримано ним 22.02.2021 (а.с.17).

Разом з вказаним рахунком позивачем також надісланий Акт купівлі-продажу електроенергії №004304 від 31.01.2021, який підписаний лише з боку позивача (а.с.16).

При цьому, дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "Чернівціобленерго" за січень 2021 року (а.с.25-26).

Враховуючи вказане, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується споживання відповідачем у січні 2021 року електричної енергії в заявленому позивачем обсязі 144 976,00 кВт/год на загальну суму 624 751,45 грн.

При цьому, відповідно до пункту 5.10. договору оплата виставленого постачальником рахунка за договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

У пунктах 4.1. - 4.2. Комерційної пропозиції визначені спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", а саме: Споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. У разі неотримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що строк оплати поставленої позивачем у січні 2021 року електричної енергії на загальну суму 624 751,45 грн. є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, у судовому засідання 08.09.2022 представники відповідача не заперечували факт споживання у січні 2021 року електричної енергії в загальному обсязі 144 976,00 кВт/год на загальну суму 624 751,45 грн.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості в сумі 624 751,45 грн. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 624 751,45 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 6.1. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 передбачено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку Постачальника.

Згідно п.13.1. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 6.1. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 27.02.2021 по 23.02.2022 в сумі 100216,98 грн.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем були вірно визначені сума заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем, визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 100216,98 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 7.4. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 27.02.2021 по 23.02.2022 у сумі 66654,04 грн.

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок інфляційних втрат, визнається судом обґрунтованим, а вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 66654,04 підлягають задоволенню.

У п.7.4. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 передбачено збільшення процентів річних до 15% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати електроенергії.

Отже, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 15% річних за період прострочення з 27.02.2021 по 23.02.2022 у сумі 92942,48 грн.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 15% річних, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 15% річних підлягають задоволенню в сумі 92942,48 грн.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58012, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Коцюбинського, будинок 2, код 02071240) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, 85, код 19480600) 884564,95 грн., з яких 624 751,45 грн заборгованість за спожиту електричну енергію, 100 216,98 грн. пеня, 66 654,04 грн інфляційні втрати, 92 942,48 грн. 15 % річних та 13268,47 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2022.

Суддя В.В.Дутка