ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2022м. ДніпроСправа № 904/9640/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Самойленко Оксани Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Фізичної особи - підприємця Доля Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

про стягнення 160 820 грн. 10 коп.

Без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Самойленко Оксана Михайлівна звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №9064/21 від 21.12.2021) до відповідача - Фізичної особи - підприємця Доля Олексія Анатолійовича про стягнення 160 820 грн. 10 коп., що складає 160 020 грн. 00 коп. - суму основного боргу за товар, поставлений відповідно до умов Договору поставки від 02.06.2021 №02/06-2021, та 800 грн. 10 коп. - процентів/штрафу.

Також просить стягнути 2 412 грн. 40 коп. - витрати по платі судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких буде уточнено та належним чином підтверджено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається разом з позовною заявою, Фізичною особою-підприємцем Самойленко Оксана Михайлівна подано заяву (вх.№61617/21 від 21.12.2020) про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову - 160 820 грн. 10 коп., які належать фізичній особі-підприємцю Доля Олексію Анатолійовичу (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) та розміщені на всіх рахунках в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, у тому числі, але не виключно, на поточному рахунку за реквізитами ІВАN № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», а також на всіх інших рахунках в банківських та фінансово-кредитних установах, які відкриті станом на дату застосування заходу забезпечення позову або будуть відкриті після застосування заходу забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що: - багаторазові спроби позивача врегулювати спір з відповідачем у досудовому порядку не дали жодного позитивного результату; - направлені претензії про повернення грошових коштів залишені відповідачем без відповіді та задоволення; - відповідач вже протягом місяця не виходить на зв`язок за всіма наявними та відомими засобами зв`язку, а саме: за телефонними номерами: + 38 ; + 38 ; + 38 та поштовими адресами; - відповідач має непогашений податковий борг; - протягом усього часу дії Договору поставки відповідач жодного разу не звертався до позивача із проханнями щодо відтермінування строку проведення розрахунку та/або його розстрочення; - за останньою отриманою інформацією, відповідач, наразі, здійснює продаж/реалізацію вирощеної та зібраної продукції, проте, жодним чином не вдається до здійснення оплати за Договором поставки - пропорційно розмірам/сумам реалізованої продукції, що свідчить про свідоме невиконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Самойленко Оксани Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (вх. №61617/21 від 21.12.2021) про забезпечення позову.

Відповідач у заяві (вх. №2282/22 від 17.01.2022) проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки питання та обставини, порушені позивачем у позовній заяві, потребують повного та всебічного встановлення під час судового засідання за допомогою запитань до учасників справи та їх додаткових пояснень, огляду оригіналів доказів.

Позивач у запереченні (вх. №3076/22 від 20.01.2022 та вх. №3600/22 від 24.01.2022) на подану представником відповідача заяву проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження просить суд залишити без задоволення подану представником відповідача заяву проти розгляду справи № 904/9640/21 в порядку спрощеного позовного провадження; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 відмовлено Фізичній особі - підприємцю Доля Олексію Анатолійовичу ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) у переході до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у заяві (вх. №3654/22 від 25.01.2022) просить надати можливість зробити фотокопії документів, які знаходяться у справі.

Відповідач у відзиві (вх. №5946/22 від 07.02.2022) просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та заперечує проти позову, оскільки: - позивачем не доведено належними та допустимими доказами направлення відповідачу рахунку-фактури для оплати останнім вартості товару; - зобов`язання у відповідача по оплаті за товар відповідно до Договору поставки від 02.06.2021 №02/06-2021 не виникло, тому права та інтереси позивача не порушені.

Крім того, відповідач разом із відзивом подав клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та заяви про поновлення строку на подання відзиву та про поновлення процесуального строку на подання клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідач у клопотанні про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін просить розгляд справи №904/9669/21 проводити з викликом (повідомленням) сторін, посилаючись на те, що: - викладені заперечення відповідачем у відзиві мають суттєве значення для правильного, повного та всебічного розгляду справи, а питання та обставини, порушені позивачем у позовній заяві потребують повного та всебічного встановлення під час судового засідання, за допомогою запитань до учасників справи та їх додаткових пояснень, огляду оригіналів.

У заявах про поновлення строку на подання відзиву та про поновлення процесуального строку на подання клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відповідач просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання відзиву у справі №904/9640/21 та на подання клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, а також просить поновити строк на подання відзиву та зазначеного клопотання.

В обґрунтування заяви про поновлення строку на подання відзиву відповідач зазначає, що: - відповідач даної справи не отримував, тому 24.01.2022 була подана заява про ознайомлення з матеріалами даної справи; - 01.02.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи.

В обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку на подання клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням ) сторін відповідач посилається на те, що відповідач не звертався з даною заявою, оскільки чекав на прийняття рішення по заяві проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від 17.01.2022.

Позивач у відповіді (вх. №7283/22 від 14.02.2022, вх. №7358/22 від 15.02.2022) на відзив просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що: - відповідач помилково зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази стосовно виставлення позивачем та отримання відповідачем рахунку-фактури; - у матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія видаткової накладної від 02.06.2021 №020601 підписаної сторонами з проставленням печаток, в якій чітко зазначено, що видаткова накладна виставлена на підставі "Розр. док.: Рахунку на оплату покупцю від 02.06.2021 №02/06-1; - відповідач, проставляючи печатку та підпис на видатковій накладній від 02.06.2021 №02/06-1, підтвердив факт отримання рахунку на оплату від 02.06.2021 №02/06-1 та ознайомлений з його змістом.

Відповідач у запереченнях (вх. №8307/22 від 21.02.2022) просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та заперечує проти позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами направлення відповідачу рахунку-фактури для оплати останнім вартості товару.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України).

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи з урахуванням введення в Україні воєнного стану, суд вважає за можливе поновити відповідачу строк на подання відзиву та прийняти відзив відповідача на позовну заяву, а також задовольнити клопотання про поновлення процесуального строку на подання клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.

Проте, суд не вбачає підстав для розгляду справи з викликом (повідомленням) сторін, оскільки предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, як на те вказує частина 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми.

У даному випадку справа розглянута в межах розумного строку, з урахуванням того, що в Україні було вжито карантинні заходи, а також тих обставин, що з 24.02.2022 було запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим, судом також було надано додаткових час для висловлення сторонами своїх правових позицій, який суд вважає достатнім та розумним за існуючих обставин.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку введеним воєнним станом в Україні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, 02.06.2021 між позивачем - Фізичною особою - підприємцем Самойленко Оксаною Михайлівною, як продавцем, та відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Доля Олексій Анатолійович, як покупцем, (надалі разом - сторони), було укладено Договір поставки №02/06-2021 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого у терміни і на умовах, визначених даним Договором постачальник зобов`язується передати покупцю насіння овочевих культур (надалі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар, найменування, ціна та кількість якого узгоджується сторонами згідно з умовами Договору (а.с. 18-21).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Договору під товаром сторони розуміють насіння овочевих культур; продавець підтверджує. що даний товар зареєстрований належним чином та дозволений до обігу (реалізації) на території України.

Згідно з пунктом 3.1.1. Договору покупець зобов`язується своєчасно і в повному об`ємі прийняти товар і оплатити його в строки, вказані в рахунку-фактурі.

Ціна товару зазначається в прайс-листах, що надаються покупцю згідно з умовами Договору; ціна вказується у євро з урахуванням ПДВ в перерахунку у гривні за курсом комерційного Банку постачальника на дату виставлення рахунку; оплата за товар здійснюється в гривнях на розрахунковий рахунок продавця, який вказаний в Договорі, протягом 150 календарних днів з моменту виставлення рахунку-фактури (пункти 4.1., 4.2. Договору).

Відповідно до пункту 5.2. Договору датою поставки є дата передачі товару перевізнику (службі кур`єрської доставки).

Згідно з пунктом 8.2. Договору у випадку несплати у строк платежів за даним Договором, сторона, що прострочила своє грошове зобов`язання повинна сплатити іншій стороні проценти у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

В матеріалах справи наявна видаткова накладна від 02.06.2021 №020601, згідно якої, постачальник Самойленко Оксана Михайлівна на виконання досягнутих між сторонами домовленостей та умов Договору поставив товар, а покупець Доля Олексій Анатолійович прийняв товар, а саме: "кавун Маракеш F1, 1000 нас. у кількості 105 пач. на загальну суму з ПДВ 160 020 грн. 00 коп., що підтверджується підписами та печатками постачальника та продавця, як фізичних осіб-підприємців (а.с. 22).

Проте, відповідачем так і не було здійснено оплату за отриманий товар, який позивач поставив згідно видаткової накладної від 02.06.2021 №020601.

В подальшому позивач звертався до відповідача з претензією від 01.11.2021 №01 щодо виконання своїх обов`язків згідно Договору та просив належним чином оплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 160 020 грн. 00 коп. (а.с. 24)

Відповідачем не було отримано претензію від 01.11.2021 №01, оскільки відповідач відсутній за вказаною юридичною адресою. (а.с. 27).

Позивач вважає, що у зв`язку з неоплатою за отриманий товар у відповідача утворилася перед позивачем заборгованість; відповідач проти цього заперечує, вважає, що зобов`язань у нього перед позивачем не виникло, що і є причиною спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частин 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Отже, судом встановлено, що надана видаткова накладна від 02.06.2021 №020601 та рахунок про оплату від 02.06.2021 №02/06-1, складені між позивачем та відповідачем, містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що підтверджують здійснення відповідних господарських операцій по постачанню позивачем відповідачу товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Отже, строк оплати за поставлений позивачем товар є таким, що настав.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

При цьому суд не погоджується з думкою відповідача щодо ненадання позивачем рахунку на оплату поставленого товару, оскільки:

- відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару:

- у підписаній відповідачем видатковій накладній наявне посилання на рахунок на оплату від 02.06.2021 №02/06-1.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити те, що:

- за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, а в даному випадку такі реквізити містилися, зокрема у договорі від 02.06.2021 №02/06-2021, а також у видатковій накладній від 02.06.2021 №020601;

- ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє боржника від обов`язку з оплати наданих товарів (послуг). Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі № 918/537/18 від 02.07.2019, у справі № 910/19702/17 від 20.12.2018, у справі № 910/21406/17 від 10.10.2018, у справі № 910/22589/17 від 05.09.2018, у справі № 905/915/17 від 13.07.2018.

Отже, відповідач вчасно не розрахувався з позивачем за поставлений товар, сума заборгованості за поставлений товар у розмірі 160 020 грн. 00 коп. підтверджена матеріалами справи, тому позовні вимоги в частині суми заборгованості у розмірі 160 020 грн. 00 коп. є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення штрафу

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статей 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання; предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором; при цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 8.2. Договору у випадку несплати у строк платежів за даним Договором, сторона, що прострочила своє грошове зобов`язання повинна сплатити іншій стороні проценти у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Розрахунок суми процентів, що за своїм змістом є штрафом, від суми простроченого платежу становить 800 грн. 10 коп.

Отже, розрахунок процентів (штрафу), здійснений позивачем, є обґрунтованим та арифметично вірним.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 412 грн. 30 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Самойленко Оксани Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Фізичної особи - підприємця Доля Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення 160 820 грн. 10 коп. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Доля Олексія Анатолійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Самойленко Оксани Михайлівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 160 020 (сто шістдесят тисяч двадцять) грн. 00 коп. - заборгованості, 800 (вісімсот) грн. 10 коп. - процентів (штрафу) та 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 30 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

16.09.2022.