ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. Справа№ 910/19317/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Мельничук О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - не з`явились,

від державного виконавця - Бузніцька Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2022 (повний текст ухвали складено 19.05.2022)

про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 910/19317/17 (суддя Христенко О.О.)

За позовом Київської міської клінічної лікарні №11 Дніпровського району м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

про стягнення 37 024,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 31.05.2018 року (суддя Лилак Т.Д.) у справі №910/19317/17 позовні вимоги Київської міської клінічної лікарні №11 Дніпровського району м. Києва задоволено повністю; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на користь Київської міської клінічної лікарні № 11 Дніпровського району м. Києва 37 024,28 грн. заборгованості та 1 600,00 грн. штрафу.

На примусове виконання вказаного рішення господарським судом Київської області 03.07.2018 року видано відповідний наказ.

07.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бузніцької Тетяни Григорівни.

Скаржник просив суд першої інстанції:

- визнати неправомірним стягнення з рахунку ТОВ "Діамед" грошових коштів в сумі 131 461,34 грн. здійснене старшим державним виконавцем Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бузніцькою Т.Г.;

- зобов`язати старшого державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бузніцьку Т.Г. повернути грошові кошти в сумі 131 461, 34 грн. на рахунок ТОВ «Діамед».

Скарга мотивована тим, що ТОВ «Діамед» перебуває в стані припинення шляхом ліквідації, яке не передбачає правонаступництва, у зв`язку з чим скаржник вважає дії державного виконавця щодо стягнення грошових коштів неправомірними та просить зобов`язати державного виконавця повернути на рахунок заявника кошти в сумі 131 461,34 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2022 року в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на дії державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавче провадження у даному випадку відкрито на виконання рішення суду від 31.05.2018 року, відтак, виконання рішення суду відбувається на підставі Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року 1404-VIII, яка не містить застережень або окремого порядку стягнення грошових коштів з боржника, який перебуває в процесі припинення.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернувся до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ліквідація відбувається за рішенням засновників (добровільно), а не за рішенням суду, тому посилання суду першої інстанції на банкрутство є незаконним. На думку скаржника при добровільній ліквідації діють виключно норми ЦК України, які повно і всебічно розкривають (регулюють) цю процедуру і жодні інші акти наприклад про банкрутство в цьому випадку не діють. Отже, враховуючи той факт, що ТОВ «Діамед» з 26.05.2021 року знаходиться в процесі ліквідації, будь-які дії в тому числі і стягнення будь-яких коштів із рахунків товариства з боку виконавчої служби є порушенням процедури ліквідації і є незаконним. Також в апеляційній скарзі скаржник вважає, що оскільки відповідно до п. 2.1. договору про надання правової допомоги гонорар за надання правової допомоги в Північному апеляційному господарському суді становить фіксовану суму в розмірі 30 000, 00 грн. незалежно від результатів розгляду, тому ТОВ «Діамед» просить суд покласти витрати на виконавчу службу.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

20.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2022 року, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №910/19317/17.

28.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №910/19317/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2022 року у справі №910/19317/17 та призначено розгляд справи на 21.09.2022 року.

18.08.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від державного виконавця надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

19.08.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 21.09.2022 року державний виконавець надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вже було вище зазначено, рішенням господарського суду Київської області від 31.05.2018 року (суддя Лилак Т.Д.) у справі №910/19317/17 позовні вимоги Київської міської клінічної лікарні №11 Дніпровського району м. Києва задоволено повністю; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на користь Київської міської клінічної лікарні № 11 Дніпровського району м. Києва 37 024,28 грн. заборгованості та 1 600,00 грн. штрафу.

На примусове виконання вказаного рішення господарським судом Київської області 03.07.2018 року видано відповідний наказ.

Старшим державним виконавцем Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бузніцькою Т.Г. 02.07.2019 року відкрито виконавче провадження №59430526 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.07.2018 року у справі № 910/19317/17. (т.4, а.с. 17).

В рамках вищевказаного виконавчого провадження виконавцем Бузніцькою Т.Г. 11.07.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на рахунки ТОВ "Діамед", зокрема, й на р/р 3311. (т.4, а.с. 18).

Постановою відділу ДВС від 13.11.2020 року об`єднано виконавче провадження № 59430526 з іншими виконавчими провадженнями у зведене виконавче провадження № 63621742. (т.4, а.с. 85-86).

Відділом ДВС до банку боржника було направлено платіжну вимогу № 5943 від 16.11.2020 року на загальну суму 43 555,70 грн. (т.4, а.с. 77).

Також, відділом ДВС до банку боржника було направлено платіжну вимогу № 61190088 від 17.01.2022 року на загальну суму 131 461,34 грн., яка була виконана банком. (т.4, а.с. 94).

Відповідно до меморіального ордеру №М0125RW2YL від 25.01.2022 року з ТОВ «Діамед» стягнуто 131 461, 34 грн. (т.4, а.с. 19).

В подальшому розпорядженням № 59430526 від 26.01.2022 року відділом ДВС було перераховано стягувачу - Київській міській клінічній лікарні № 11 Дніпровського району м. Києва 38 624,28 грн. на виконання наказу господарського суду від 03.07.2018 року у справі № 910/19317/17. (т.4, а.с. 97).

Постановою відділу ДВС від 28.01.2022 року виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/19317/17 від 03.07.2018 року закінчено. (т.4, а.с. 103-104).

Також, з матеріалів справи вбачаєтсья, що 21.11.2017 року органом управління ТОВ «Діамед» прийнято рішення про припинення товариства та розпочато ліквідаційну процедуру, про що до ЄДР внесено відповідний запис. (т.3, а.с. 11-16).

В подальшому, відповідно до протоколу загальних зборів № 17/03 від 17.03.2020 року уповноваженим органом управління ТОВ «Діамед» процедура ліквідації була відмінена. (т.3, зворот а.с. 16-17).

Рішенням загальних зборів членів Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед», оформленим протоколом № 26/05 від 26.05.2021 року, вирішено припинити діяльність товариства, шляхом його добровільної ліквідації відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку із складним фінансовим становище. (т.4, а.с. 20-21).

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18, ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 вказаного Закону).

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 4, 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Нормами ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Також, як визначено ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Отже, дії державного виконавця щодо стягнення з ТОВ «Діамед» грошових коштів в сумі 131 461, 34 грн. вчиненні виконавцем на виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.07.2018 року у справі №910/19317/17 в межах зведеного виконавчого провадження №63621742.

При цьому, колегія суддів зазначає, що скаржником не наведено будь-яких порушень державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто відкриття виконавчого провадження та стягнення грошових коштів в рамках даного виконавчого провадження, вчинені виконавцем в межах чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що твердження боржника щодо порядку регулювання стягнення грошових коштів у випадку ліквідації боржника виключно нормами ЦК України не знаходять свого підтвердження в даному випадку.

Згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ч. 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.5 вказаної статті).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Діамед" знаходиться в стані припинення, тобто процедура ліквідації вказаного товариства є незавершеною.

Враховуючи те, що п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, як підставу для закінчення виконавчого провадження саме припинення юридичної особи, а відповідні відомості щодо товариства відповідача наразі відсутні.

З огляду на викладене, чинним законодавством не встановлено будь-яких застережень державному виконавцю щодо його дій в разі добровільної ліквідації боржника.

При цьому, посилання скаржника на судову практику Верховного Суду України та Вищого господарського суду України колегіє суддів не береться до уваги, оскільки на час прийняття даних постанов, діяла інша редакція Закону України «Про виконавче провадження», зокрема була наявна ст. 67, якою було передбачено, що у разі злиття, приєднання, поділу, виділу, перетворення боржника - юридичної особи стягнення за виконавчими документами звертається на кошти та інше майно тієї юридичної особи, на яку відповідно до закону покладено відповідальність за зобов`язаннями боржника - юридичної особи. У разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Втім, в чинній редакції Закону України «Про виконавче провадження», як вже було вище встановлено підставу для закінчення виконавчого провадження саме припинення юридичної особи, чого в даному випадку немає.

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на день розгляду справи боржник перебуває в стані припинення, що підтверджується інформацією із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, на даний час юридична особа ТОВ «Діамед» не припинила свою діяльність, а тому має зобов`язання боржника у виконавчому провадженні, відкритому на виконання судового рішення.

Відтак, підстави для звільнення відповідача від грошового зобов`язання, що виникло у нього за рішенням суду від 31.05.2018 року, яке є обов`язком до виконання відсутні.

Судом першої інстанції також вірно звернуто увагу, що виконавче провадження № 59430526 було відкрито на виконання рішення господарського суду від 31.05.2018 року, в той же час, прийняте загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» рішення, оформлене протоколом № 26/05 від 26.05.2021 року щодо припинення юридичної особи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та відзначено самим скаржником ТОВ «Діамед» повторно прийнято рішення про припинення юридичної особи, у зв`язку із важким фінансовим становищем.

Тобто, в період з березня 2020 по травень 2021 (відміна першої процедури ліквідації та прийняття рішення про припинення юридичної особи) скаржником не приймалось дій щодо погашення заборгованості перед контрагентами.

Вказані дії лише свідчать про здійснення дій боржника щодо ухилення від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Відтак, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що твердження боржника щодо порядку регулювання стягнення грошових коштів у випадку ліквідації боржника виключно нормами ЦК України не знаходять свого підтвердження в даному випадку, оскільки, як вже було зазначено виконавче провадження у даному випадку відкрито на виконання рішення суду від 31.05.2018 року, відтак, виконання рішення суду відбувається на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року 1404-VIII, яка не містить застережень або окремого порядку стягнення грошових коштів з боржника, який перебуває в процесі припинення.

Отже, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції стосовно відсутності правових підстав для задоволення скарги відповідача на дії старшого державного виконавця Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бузніцької Тетяни Григорівни.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, питання вичерпності висновків суду, позиція колегії суддів ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000, 00 грн. за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2022 року №910/19317/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2022 року №910/19317/17 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду Київської област матеріали справи №910/19317/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз