ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Справа № 906/1042/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

секретар судового засідання Єфімчук А.І.

за участю представників:

позивача: Лагомін О.В.

відповідача: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. (суддя Вельмакіна Т.М., м.Житомир, повний текст складено 10.06.2022 року) та апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 (суддя Вельмакіна Т.М., м.Житомир, повний текст складено 10.06.2022 року)

за позовом Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни

до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Лагомін Олена Вікторівна звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, згідно якого (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.11.2021) просить зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області вчинити дії щодо поновлення права та захисту інтересу позивача, в особі фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни, визначених ч. 4, 8 ст.11 ст.12 та ст.18 Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна", шляхом розгляду заяв ФОП Лагомін О.В. від 27.04.2020 №З-345/040, від 22.04.2021 №Л-348/02-08 про включення нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до "Переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу" та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 позов Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області задоволено. Новогуйвинській селищній раді Житомирського району Житомирської області протягом 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути заяви Фізичної особи - підприємця Лагомін О.В. від 23.04.2020 (вх.№ З-345/040 від 27.04.2020) та від 22.04.2021 (вх.№ Л-348/02-08 від 22.04.2021) про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника.

Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторовни про стягнення судових витрат (із урахуванням заяви про збільшення розміру судових витрат від 19.05.2022) задоволено частково. Стягнуто з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на користь Фізичної особи - підприємця Лагомін Олени Вікторівни - 47,60 грн. поштових витрат. У стягненні витрат на канцелярське приладдя у розмірі 180,98 грн., транспортних витрат у розмірі 9,00 грн., поштових витрат у розмірі 2,15 грн. та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Фізична особа-підприємць Лагомін Олена Вікторівна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд Змінити додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 по справі №906/1042/21 шляхом:

1) вилучення з установчої частини:

- абз.10 на стор.З наступного змісту: «Однак, у даній справі, у позовній заяві позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять лише витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. та витрати, пов`язані з підготовкою позовної заяви: на канцелярське приладдя (папір, друк та інше) - 180,98 грн., транспортні витрати - 9,00 грн., поштові витрати - 49,75 грн.»;

- абз.1,2 на стор.4 наступного змісту: «Тобто у позовній заяві витрати на професійну правничу допомогу не включено до попереднього розрахунку розміру судових витрат; а тому у заяві про збільшення розміру судових витрат позивач фактично просить стягнути не збільшену суму витрат, а додатково заявлені судові витрати, що не відповідає приписам п.9 ч.З ст.162 ГПК України. Крім того, заяву про збільшення розміру судових витрат позивач подав до суду 19.05.2022 та надав для ознайомлення відповідачу лише перед судовими дебатами, що унеможливило врахування відповідачем, в процесі розгляду справи, наслідків відповідних процесуальних дій сторін в аспекті додатково заявлених до стягнення судових витрат:»;

- з другого речення абз.7 на стор.4 виразу: «та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу,»;

- з пункту 3 резолютивної частини виразу: «та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу».

2) доповнення в установчій частині:

- абз.6 на стор.4 виразом наступного змісту: «та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.»;

- абз.7 на стор.4 в кінці першого речення виразом: «та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.»;

3) доповнення в резолютивній частині: - пункту 2 резолютивної частини наступним змістом: «- 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.»

Пункти 2 і 3 резолютивної частини додаткового рішення викласти у наступній редакції:

«2. Стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт.Новогуйвинське, вул..Дружби Народів, буд.5, ) на користь фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ):

- 47,60 грн. поштових витрат;

- 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні витрат на канцелярське приладдя у розмірі 180,98 грн., транспортних витрат у розмірі 9,00 грн., та поштових витрат у розмірі 2,15 гри., відмовити.»

3. Всі інші положення та висновки вступної, установчої та резолютивної частин додаткового рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати в розмірі З 515,00 грн., в тому числі: 3405,00 грн. судового збору та 110,00 грн. витрат на поштові відправлення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відмовляючи позивачу у компенсації витрат на правову допомогу судом не враховано того факту, що позовна заява підготовлена та подана до суду 23.09.2021 самим позивачем, а тому витрати на правову допомогу адвоката не передбачалися і до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не включалися. Після відкриття провадження у справі, згідно ухвали суду від 12.10.2021, перше підготовче засідання відбулося 11.11.2021, на якому судом встановлено, що представник позивача за довіреністю Закшевський О.С. не наділений повноваженнями на право представництва інтересів позивача у суді, що явилося однією з підстав оголошення перерви у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11.11.2021 чергове засідання суду призначено на 30.11.2021. Позивачем укладено договір про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021 з адвокатом Хільчевським С.О., який вступив у справу, у зв`язку з чим подав до суду клопотання від 29.11.2021 про відкладення розгляду справи та заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 30.11.2021 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, судове засідання відкладено на 14.12.2021. Таким чином, питання про витрати позивача на правничу допомогу виникло з 29.11.2021, а тому не могло бути передбачено у позовній заяві.

Крім того скаржник звертає увагу суду на те, що заява про збільшення розміру судових витрат та договір про надання правової допомоги подані до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів, тобто до 12:00 19.05.2022, а клопотання про долучення доказів до ухвалення 25.05.2022 рішення по справі

Таким чином скаржник вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції скориставшись своїм правом на відмову у відшкодуванні позивачу витрат на професійну правничу допомогу без врахування одних встановлених судом обстави, неправильного трактування інших обставин та окремих положень законодавства відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу необґрунтовано, що призвело до постановления незаконного рішення, яке позбавило позивача права на відшкодування 6000,00 грн.. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 та розгляд апеляційної скарги призначено на 14 вересня 2022 року.

Поряд з цим, не погоджуючись з ухваленим рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.2022 року по справі 906/1042/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовної заяви Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області посилається на те, що судом першої інстанції не була надана оцінка доводів, викладених відповідачем у заявах по суті стосовно того, що абзацом четвертим пункту 2 Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Скаржник вважає, що на момент звернення до Новогуйвинської селищної ради 27.04.2020 року із заявою про включення орендованого об`єкта до переліку, що підлягають приватизації та участь у приватизації №3-345/040 від 23.04.2020 року, позивач не був орендарем, так як договір №104 від 24.04.2014 року з урахування положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» припинив свою дію 18.04.2020 року.

Таким чином, скаржник переконаний, що висновок суду першої інстанції про те, що договір №104 від 28.04.2014 року, на підставі пункту 10.5 було пролонговано на попередніх умовах не відповідає дійсності, так як починаючи з 01.02.2020 року було введено в дію норми ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які передбачали обов`язкове звернення орендаря із заявою про продовження терміну дії договору оренди.

Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку письмовим доказам, а саме заявам позивача від 23.04.2020 за вх.№3-345/040 від 27.04.2020, від 23.1 1.2020 та від 22.04.2021 (вх.№Л-348/02-08 від 22.04.2021), зазначаючи у судовому рішенні, що усі заяви є заявами про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів приватизації та участь у приватизації, стосовно яких суд встановив бездіяльність позивача у не забезпечені їх розгляду згідно Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильних висновків і відповідно ухвалене рішення про зобов`язання відповідача розглянути в 30 денний термін з дня набрання законної сили рішення суду заяву Позивача від 22.04.2021 (вх.№Л-348/02-08 від 22.04.2021) підлягає скасуванню, адже норми Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» не можуть бути застосовані до даної заяви, оскільки остання подана позивачем із посиланням на Закон України «Про звернення громадян», в якому останній заявив клопотання про захист власного права на належний розгляд попередніх заяв.

Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки письмовим доказам, а саме висновку «Про здійснення та склад невід`ємних поліпшень за результатами проведення будівельно-технічних експертних досліджень» №407/03.20 та звіту №411/04.20 «Про визначення вартості невід`ємних поліпшень в нежитлових приміщеннях №25», на недоліки яких відповідач просив звернути увагу суду, які підтверджують обставини того, що позивач не набував права покупця, адже останнім не дотримано умов передбачених ч.2 ст.18 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21. Зупинено дію рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21. Об`єднано апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 та Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду.

27 липня 2027 року від Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області надійшов відзив в якому просить суд апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 06 червня 2022 року по справі 906/1042/21 залишити без задоволення, а додаткове рішення господарського суду Житомирської області від 06 червня 2022 року по справі 906/1042/21 залишити без змін.

01 серпня 2022 року від Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни надійшла заява про надання заперечень на відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 по справі №906/1042/21.

30 серпня 2022 року від Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни надійшла заява про підтвердження намагань позивача на отримання не отриманої копії апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції. В якій при прийнятті рішення про розподіл судових витрат просить суд врахувати судові витрати понесені позивачем при підготовці до розгляду та розгляді апеляційних скарг в суді у відповідності до наданих копій фіскальних чеків (далі-ФЧ) про оплату поштових відправлень, а саме: 1. ФЧ № 70 ІД a2uhsAe9Gw8, та №71 ІД fHFVgYgmm4w від 29.06.2022 до поштового відправлення № 482 від 29.06.2022 на адресу НГср. в сумі 26,00 грн.; 2. ФЧ № 73, ІД 15yVFtkOGOg та № 74, ІД voVywQ2TRFI від 29.06.2022 до поштового відправлення №504 від 29.06.2022 на адресу П-зАГС в сумі 32,00 грн.; 3. ФЧ № 0300 від 25.07.2022 до поштового відправлення № 924 на адресу НГср в сумі 63,80 грн.; 4. ФЧ № 0301 від 25.07.2022 до поштового відправлення № 932 на адресу П-зАГС в сумі 68,80 грн.; 5. ФЧ № 0872 від 29.07.2022 до поштового відправлення № 544 на адресу НГср в сумі 98,80 грн.; 6. ФЧ № 0873 від 29.07.2022 до поштового відправлення №2 552 на адресу П-зАГС в сумі 93,79 грн.; 7. Квитанція № 0.0..1 від 02.08.2022 судовий збір за копіювання судом апеляційної скарги в сумі 74,44 грн.; 8. ФЧ № 0107 від 16.08.2022 до поштового відправлення № 755 на адресу П-зАГС в сумі 93,79 грн.

13 вересня 2022 року від Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни надійшов відзив в якому просив суд залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.2022 по справі 906/1042/21 без задоволення. Поряд з відзивом позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку на подання відзиву.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 у справі №906/1042/21 заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21, задоволено. Поновлено Фізичній особі-підприємцю Лагомін Олені Вікторівні строк на подання відзиву на апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21. Прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи №906/1042/21 відзив Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21, який надійшов на адресу суду 13.09.2022 року.

В судовому засіданні 14.09.2022 року Фізична особа-підприємець Лагомін Олена Вікторівна підтримала доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. та надала відповідні пояснення. Поряд з цим, просила залишити рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.2022 по справі 906/1042/21 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В судове засідання 14.09.2022 Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області своїх представників не направила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу - (а.с.203 т.2), яка зазначена вказаною селищною радою зокрема у апеляційній скарзі (а.с.164 т.2), заяві про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги (а.с.189 т.2), відзиву на апеляційну скаргу позивача (а.с.205 т.2), причини неявки представника суду не повідомила.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи ту обставину, що додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. ухвалено в результаті задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в першу чергу надати оцінку правомірності рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 щодо вирішення позовних вимог, відповідно до приписів ст. 200 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2014 між Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області (далі за текстом - відповідач/орендодавець) та ФОП Лагомін О.В. (далі за текстом - позивач/орендар) укладено договір №104 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що перебуває у спільній власності територіальної громади селищ Новогуйвинської селищної ради (далі за текстом - договір) (а.с. 193-196 т.1).

Згідно п. 1.1 даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно вбудоване нежиле приміщення, площею 61,1 кв.м, розміщене за адресою: смт. Гуйва, вул. Бердичівська, буд. 2, на першому поверсі житлового будинку №2, що знаходиться на балансі Новогуйвинської селищної ради, вартість якого визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна згідно з актом інвентаризації (додаток №1) 64750,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення майстерні з ремонту одягу.

Відповідно до п. 10.1 договору оренди цей договір укладено строком на три роки, що діє з 24.04.2014 до 23.04.2017 (а.с. 195 т.1).

Пунктом 10.5 договору, сторони передбачили, що У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором

24 квітня 2014 року ФОП Лагомін О.В. згідно акту прийому-передачі (додаток №2 до договору №104 ВІД 24.04.2014) прийняла в оренду нежиле приміщення загальною площею 61,1 кв.м (а.с. 197 т.1).

Додатковою угодою №106 від 23.12.2014 внесено зміни до п. 10.1 вказаного договору оренди в частині строку чинності договору та визначено, що договір укладено строком на 2 роки і 360 днів, що діє з 24.04.2014 до 18.04.2017 включно (а.с. 65 т.2).

Додатковою угодою №2 від 01.05.2018 внесено зміни до договору оренди №104 від 24.04.2014, а саме: до п. 1.1 стосовно вартості майна та 3.1 стосовно розміру орендної плати (а.с. 202-203 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №129 від 29.10.2014 надано згоду Лагомін О.В. на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого нерухомого комунального майна за кошти орендаря, визначених у акті приймання-передачі в оренду нежитлових приміщень під №25 в житловому будинку АДРЕСА_2 (а.с. 47 т.1).

27 квітня 2020 року ФОП Лагомін О.В. подано до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області за вх. №3-345/040 заяву від 23.04.2020 про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (т. 1, а.с. 10-11). У вказаній заяві на підтвердження виконання умов ч. 2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" повідомлено наступне:

- орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від орендованого нежитлового приміщення №25 без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менше як 25% (187,88%) ринкової вартості майна (64750,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 31.03.2014), визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна (звіт про оцінку майна);

- орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень (рішення виконкому №129 від 29.10.2014), які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

- невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей продовження договору оренди (згідно висновку про ринкову вартість майна від 17.04.2018):

- здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у т.ч. невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи (висновок експерта від 28.03.2020), а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності (висновок експерта від 30.04.2020);

- орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати, інформація про що наявна в бухгалтерії селищної ради;

- договір оренди є чинним на момент приватизації, що підтверджується п. 10.5 договору оренди № 104 від 24.04.2014.

До цієї заяви додано наступні документи: копію паспорта громадянина України - Лагомін О.В. , копію виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №720824, копію останньої річної звітності за 2019 рік, копію висновку про вартість майна від 31.03.2014, копію рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №129 від 29.10.2014, копію висновку про вартість майна від 17.04.2018, висновок будівельної експертизи від 28.03.2020, висновок про вартість невід`ємних поліпшень від 30.04.2020, копію договору оренди №104 від 24.04.2014.

За Результатами поіменного голосування депутатів 55 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 19.06.2020 з питання №9: "Про затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності Новогуйвинської селищної ради, що підлягають приватизації у 2020 році", рішення з даного питання не прийнято (а.с. 15 т.1).

Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області листом від 23.07.2020 повідомила позивача про те, що на 55 сесії Новогуйвинської селищної ради, яка відбулася 19.06.2020, було розглянуто питання стосовно затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності, які підлягають приватизації, до якого було включено орендоване позивачем нежитлове приміщення. Однак, рішення по зазначеному питанню не було прийнято, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів (а.с. 115 т.1).

Зі скріншотів з офіційного сайту Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з інформацією стосовно скликання 56, 57 сесій та 58, 59 позачергових сесій Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що заява позивача про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, до питань порядку денного не вносилась (а.с. 23-26 т.1).

Згідно Результату поіменного голосування депутатів 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 23.10.2020 з питання №б/н: "За пропозицію депутата Закшевського О.С. про внесення в порядок денний питання про повторний розгляд заяв гр. Лагомін О.В. та ОСОБА_2 ", рішення з даного питання не прийнято (а.с. 30 на звороті т.1).

24 листопада 2020 року позивачем надіслано відповідачу заяву від 23.11.2020 про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (а.с. 40-41 т.1).

Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області у відповіді від 04.01.2021 на вказану заяву позивача повідомив про необхідність подання наступних документів: паспорту громадянина України, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останню річну або квартальну звітність та зазначення необхідної інформації, що підтверджує викладені у заяві обставини стосовно дотримання та виконання вимог ч. 2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (а.с. 42 т.1).

22 квітня 2021 року позивачем подано до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області заяву від 22.04.2021 за вх. №348/02-08 про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, з проханням негайно розглянути її попередні заяви та прийняти відповідне рішення за її зверненнями (а.с. 43 т.1).

Листом від 02.11.2021 вих. №02-07/1623 Новогуйвинська селищна рада повідомила позивача про неможливість розгляду питання щодо включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації нежитлового приміщення №25 у буд. АДРЕСА_2 , до усунення вказаних у листі недоліків у поданих документах (а.с. 236 т.1).

Докази розгляду відповідачем у встановлені строки та спосіб заяв позивача про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації нежитлового приміщення №25 у буд. №2 по вул. Бердичівська, смт Гуйва, та прийняття рішення за результатами їх розгляду, станом на день розгляду справи у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене Фізична особа-підприємець Лагомін Олена Вікторівна звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.11.2021 (а.с. 85 т.2)) про зобов`язання Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області вчинити дії щодо поновлення права та захисту інтересу позивача, в особі фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни, визначених ч. 4, 8 ст.11 ст.12 та ст.18 Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна", шляхом розгляду заяв ФОП Лагомін О.В. від 27.04.2020 №З-345/040, від 22.04.2021 №Л-348/02-08 про включення нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до "Переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу" та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія дійшла висновку про відповідність рішення рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2014 між Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області та ФОП Лагомін О.В. укладено договір №104 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, згідно з умовами додаткової угоди №106 від 23.12.2014 до договору оренди №104 від 24.04.2014, вказаний договір діяв з 24.04.2014 до 18.04.2017 включно.

У свою чергу, 01.02.2020 набрав чинності новий Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ.

Відповідно до п. 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.02.2020. Визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Отже, правовідносини сторін, які виникли до набрання чинності вказаним Законом, та продовжили існувати після введення його, підпадають під правове регулювання останнього.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Принцип, закріплений у ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тобто незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019, який набрав чинності 27.12.2019 передбачено:

"Договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абз. 5 ч. 2 ст. 18 цього Закону, або 01.07.2020.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені."

Законодавство, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є загальнодоступним, чітким та зрозумілим, законодавцем встановлений перехідний строк у понад півроку для того, щоб сторони могли заздалегідь адаптуватися до змін та своєчасно реалізувати надані їм права, зокрема щодо подовження строку дії договору оренди. Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення у справі "C.G. та інші проти Болгарії"; рішення "Олександр Волков проти України"). Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Реальне існування правової визначеності зумовлює довіру суспільства до діяльності держави, до судової системи, належне ставлення до права та закону. Відсутність правової визначеності, навпаки, спричиняє порушення прав, свобод та законних інтересів осіб, руйнує основи правової системи.

З аналізу приписів пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 №157-ІХ, який набрав чинності 27.12.2019 та введений в дію з 01.02.2020 року вбачається, що датою, яка наступить раніше є наступні дати: 1) дата набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України в даному випадку постанова Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», якою затверджено «Порядок передачі в оренду державного та комунального майна», яка набрала чинності з дня опублікування 17.06.2020 (крім додатку 4 до Порядку, яким визначено «Перелік підприємств, установ, організацій, що надають соціально важливі послуги населенню»); 2) рішення Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області як представницького органу місцевого самоврядування щодо договорів оренди комунального майна. Проте вказаного рішення матеріали не містять та відповідачем судам не надавалось; 3) дата 1 липня 2020 року.

Колегія суддів зазначає, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України №2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №157-ІХ має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України №157-ІХ.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №907/720/20 та від 09.11.2021 у справі №908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне застосувати дані у висновки при розгляді справи №906/1042/21.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України №2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір оренди №104 від 24.04.2014 та додаткова угода №106 від 23.12.2014 до договору оренди №104 від 24.04.2014 укладені до набрання чинності Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019, який набрав чинності 27.12.2019 року та введений в дію 01.02.2020 року, вважається продовженим в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, оскільки закінчення пролонгованого до 12.04.2020 строку дії вказаного договору відбулося після набрання чинності Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019, але до набрання чинності 17.06.2020 року Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" №483 від 03.06.2020.

З урахуванням наведеного та п. 10.5 договору оренди №104 від 24.04.2014, у зв`язку із відсутністю заяв сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, мала місце пролонгація вказаного договору, тому договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, тобто до 07.04.2023.

Отже, станом на час звернення позивача до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із заявою від 23.04.2020 (вх.№ З-345/040 від 27.04.2020), 23.11.2020 та від 22.04.2021 (вх.№ Л-348/02-08 від 22.04.2021) про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів приватизації та участь у приватизації та станом на час розгляду справи судом першої інстанції ФОП Лагомін О.В. має статус орендаря спірного нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що на момент звернення до Новогуйвинської селищної ради 27.04.2020 року із заявою про включення орендованого об`єкта до переліку, що підлягають приватизації та участь у приватизації №3-345/040 від 23.04.2020 року, позивач не був орендарем, так як договір №104 від 24.04.2014 року з урахування положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» припинив свою дію 18.04.2020 року (а.с. 165 т.2).

Колегія суддів звертає увагу, що наявність орендних правовідносин між Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни та Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області підтверджуються рахунками відповідача, виставленими позивачу включно по листопад 2021 року, на сплату орендних платежів, згідно договору оренди приміщення №104 від 24.04.2014, а також квитанціями про їх оплату (а.с. 73-80 т.2).

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

Згідно п.9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» викуп - спосіб продажу об`єкта приватизації одному покупцю.

Частиною 6 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» встановлено, що приватизація (відчуження) майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.

До об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України (ч.1 ст.4 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» повноваження органів місцевого самоврядування у сфері приватизації визначаються законами України і правовими актами органів місцевого самоврядування.

Положеннями статей 6, 8 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» встановлено, що суб`єктами приватизації є: державні органи приватизації; місцеві ради, органи приватизації територіальних громад; покупці. Покупцями об`єктів приватизації з урахуванням обмежень, установлених статтею 8, можуть бути в тому числі громадяни України.

Ініціювати приватизацію об`єктів можуть органи приватизації, уповноважені органи управління, інші суб`єкти управління об`єктами державної і комунальної власності або покупці. Перелік об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, ухвалюється місцевою радою. Включення нових об`єктів до цього переліку здійснюється шляхом ухвалення окремого рішення щодо кожного об`єкта комунальної власності. Заяви про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, подаються покупцями до органів приватизації територіальних громад і розглядаються ними в порядку, встановленому відповідними місцевими радами (частини 1, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»).

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що порядок та умови приватизації об`єктів державної та комунальної власності, переданих в оренду, визначений ст.18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції на момент звернення позивача з зазявою від 27.04.2020 з відповідним пакетом документів).

Згідно ч.1, 2 ст.18 даного Закону, приватизація об`єктів державної або комунальної власності, переданих в оренду, здійснюється шляхом продажу на аукціоні або шляхом викупу, якщо виконуються умови, передбачені частиною другою цієї статті. Орендар одержує право на викуп орендованого майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:

- орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

- орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

- невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;

- здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;

- орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати;

- договір оренди є чинним на момент приватизації.

Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або представницьким органом місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2020 року ФОП Лагомін О.В. подано до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області за вх. №3-345/040 заяву від 23.04.2020 про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації (т. 1, а.с. 10-11). У вказаній заяві на підтвердження виконання умов ч. 2 ст. 18 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" повідомлено наступне: орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від орендованого нежитлового приміщення №25 без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менше як 25% (187,88%) ринкової вартості майна (64750,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 31.03.2014), визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна (звіт про оцінку майна); орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень (рішення виконкому №129 від 29.10.2014), які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу; невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей продовження договору оренди (згідно висновку про ринкову вартість майна від 17.04.2018): здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у т.ч. невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи (висновок експерта від 28.03.2020), а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності (висновок експерта від 30.04.2020); орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з орендної плати, інформація про що наявна в бухгалтерії селищної ради; договір оренди є чинним на момент приватизації, що підтверджується п. 10.5 договору оренди № 104 від 24.04.2014.

До цієї заяви додано наступні документи: копію паспорта громадянина України - Лагомін О.В., копію виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ №720824, копію останньої річної звітності за 2019 рік, копію висновку про вартість майна від 31.03.2014, копію рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області №129 від 29.10.2014, копію висновку про вартість майна від 17.04.2018, висновок будівельної експертизи від 28.03.2020, висновок про вартість невід`ємних поліпшень від 30.04.2020, копію договору оренди №104 від 24.04.2014.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування України" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 5, 6 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно ч. 1, 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Аналогічне положення міститься і в пункті 6 статті 6 Регламенту Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області сьомого скликання. Крім того, у п.10 ст.6 даного Регламенту передбачено, зокрема, що позачергова сесія скликається за пропозиціями селищного голови ради або третини депутатів від загального складу селищної ради (а.с.31-38 т.1).

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим законом.

Поряд з цим, п.1-4 ст. 10 Регламенту Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області сьомого скликання встановлено, що рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю голосів від загального складу ради, крім рішень з процедурних питань та випадків, визначених законодавством. При встановленні результатів голосування до загального складу ради включається голос селищного голови, якщо він бере участь у голосуванні, і враховується його голос. Рішення з процедурних питань приймаються більшістю голосів депутатів селищної ради присутніх на пленарному засіданні. Процедурним вважається питання, з якого рада не приймає окремого рішення (як документу). В разі, коли з певного питання порядку денного проведено голосування, а рішення не прийняте, повторне голосування з цього питання можливе лише після повторного внесення його до порядку денного роботи ради.

Таким чином, відповідач за результатами розгляду заяв позивача від 23.04.2020 (вх.№ З-345/040 від 27.04.2020) та від 22.04.2021 (вх.№ Л-348/02-08 від 22.04.2021) про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, стосовно нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зобов`язаний був прийняти рішення про їх задоволення або про мотивовану, нормативно обґрунтовану відмову в їх задоволенні.

Проте, Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області, в порушення зазначених вище норм чинного законодавства, жодного рішення по суті з розгляду згаданих заяв позивача прийнято не було.

Так, з матеріалів справи вбачається, що за результатами поіменного голосування депутатів 55 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 19.06.2020 з питання №9: "Про затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності Новогуйвинської селищної ради, що підлягають приватизації у 2020 році", рішення з даного питання не прийнято (а.с. 15 т.1).

Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області листом від 23.07.2020 повідомила позивача про те, що на 55 сесії Новогуйвинської селищної ради, яка відбулася 19.06.2020, було розглянуто питання стосовно затвердження Переліку об`єктів права комунальної власності, які підлягають приватизації, до якого було включено орендоване позивачем нежитлове приміщення. Однак, рішення по зазначеному питанню не було прийнято, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів (а.с. 115 т.1).

Зі скріншотів з офіційного сайту Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з інформацією стосовно скликання 56, 57 сесій та 58, 59 позачергових сесій Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що заява позивача про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, до питань порядку денного не вносилась. (а.с. 23-26 т.1).

Згідно результату поіменного голосування депутатів 59 сесії 7 скликання Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 23.10.2020 з питання №б/н: "За пропозицію депутата Закшевського О.С. про внесення в порядок денний питання про повторний розгляд заяв гр. Лагомін О.В. та ОСОБА_2 ", рішення з даного питання не прийнято (а.с. 30 на звороті т.1).

З матеріалів справи також вбачається, що подальші заяви позивача від 23.11.2020, 22.04.2022 за вх. №348/02-08 про включення об`єкта права комунальної власності до переліку об`єктів, що підлягають приватизації та участь у приватизації, з проханням негайно розглянути її попередні заяви та прийняти відповідне рішення за її зверненнями не розглянуті Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в порядку встановлено приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Регламенту Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області сьомого скликання.

Таким чином на момент звернення позивача з позовом у даній справі докази розгляду відповідачем у встановлені строки та спосіб заяв позивача про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації нежитлового приміщення №25 у буд. №2 по вул. Бердичівська, смт Гуйва, та прийняття рішення за результатами їх розгляду, у матеріалах справи відсутні, що свідчить про порушення прав відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач обґрунтовано просить зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області вчинити дії щодо поновлення права та захисту інтересу позивача, в особі фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни, визначених ч. 4, 8 ст.11 ст.12 та ст.18 ЗУ "Про приватизацію державного та комунального майна", а саме - розглянути заяви ФОП Лагомін О.В. від 27.04.2020 №З-345/040, від 22.04.2021 №Л-348/02-08 та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника.

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що до матеріалів справи не надано доказів наявності встановленого Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області відповідного порядку подання покупцями та розгляду заяв про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації.

В свою чергу, ч. 8 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлено, що державні органи приватизації протягом 30 днів розглядають заяви та приймають рішення щодо включення до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, і в п`ятиденний строк письмово повідомляють про це заявника, підприємство, що приватизується (балансоутримувача об`єкта), а також відповідний уповноважений орган управління.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що нормами Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" не встановлено строку розгляду заяв про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації та прийняття рішення органами приватизації територіальних громад за результатами їх розгляду

Згідно ч.10 ст.11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Судова колегія відзначає, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Даний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі №2-591/11.

Отже, оскільки Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна" не встановлено строку розгляду заяв про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації та прийняття рішення органами приватизації територіальних громад за результатами їх розгляду, а Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області, всупереч вимогам вказаного Закону, також не встановлено відповідного порядку подання покупцями та розгляду Новогуйвинською селищною радою заяв про включення об`єктів права комунальної власності до переліків об`єктів, що підлягають приватизації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з застосуванням до спірних правовідносин визначений ч. 8 ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" 30-денний строк для розгляду заяв та прийняття рішення за результатами їх розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області вчинити дії щодо поновлення права та захисту інтересу позивача, в особі фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни, визначених ч. 4, 8 ст.11 ст.12 та ст.18 Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна", шляхом розгляду заяв ФОП Лагомін О.В. від 27.04.2020 №З-345/040, від 22.04.2021 №Л-348/02-08 про включення нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до "Переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу" та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Щодо апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Лагомін Олена Вікторівна звернулась до суду з позовом, згідно якого (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.11.2021) просить зобов`язати Новогуйвинську селищну раду Житомирського району Житомирської області вчинити дії щодо поновлення права та захисту інтересу позивача, в особі фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни, визначених ч. 4, 8 ст.11 ст.12 та ст.18 ЗУ "Про приватизацію державного та комунального майна", шляхом розгляду заяв ФОП Лагомін О.В. від 27.04.2020 №З-345/040, від 22.04.2021 №Л-348/02-08 про включення нежитлового приміщення №25 з реєстраційним номером 38890378, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до "Переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу" та прийняти рішення за результатами їх розгляду, про що письмово в п`ятиденний строк повідомити заявника. Також позивач просить стягнути з відповідача 2270,00 грн сплаченого судового збору та 239,73 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (а.с. 1-9 т.1).

19 травня 2022 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про збільшення розміру судових витрат, згідно якої він просить також покласти на відповідача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. До заяви додано договір про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021 (а.с. 114-117, т.2).

24 травня 2022 року від позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме акта виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021 (а.с.118-119, т.2).

Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.06.22 р. заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторовни про стягнення судових витрат (із урахуванням заяви про збільшення розміру судових витрат від 19.05.2022) задоволено частково. Стягнуто з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на користь Фізичної особи - підприємця Лагомін Олени Вікторівни: 47,60 грн поштових витрат. У стягненні витрат на канцелярське приладдя у розмірі 180,98грн, транспортних витрат у розмірі 9,00 грн., поштових витрат у розмірі 2,15 грн. та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.

Вказане додаткове рішення мотивовано тим, що у позовній заяві позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять лише витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн та витрати, пов`язані з підготовкою позовної заяви: на канцелярське приладдя (папір, друк та інше) - 180,98 грн, транспортні витрати - 9,00 грн, поштові витрати - 49,75 грн.

Тобто, у позовній заяві витрати на професійну правничу допомогу не включено до попереднього розрахунку розміру судових витрат, а тому у заяві про збільшення розміру судових витрат позивач фактично просить стягнути не збільшену суму витрат, а додатково заявлені судові витрати, що не відповідає приписам п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Крім того, заяву про збільшення розміру судових витрат позивач подав до суду 19.05.2022 та надав для ознайомлення відповідачу лише перед судовими дебатами, що унеможливило врахування відповідачем, в процесі розгляду справи, наслідків відповідних процесуальних дій сторін в аспекті додатково заявлених до стягнення судових витрат.

Однак, колегією суддів встановлено, що вищезазначені висновки суду першої інстанції не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, з огляду на наступне.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі N 242/4741/16-ц).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом положень частин першої, третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, позивачем в позовній заяві зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в якій зокрема включено судовий збір сплачений позивачем в розмірі 2270,00 грн., витрати, пов`язані з підготовкою позовної заяви, а саме: на канцелярське приладдя (папір, друк та інше) - 180,98 грн.; транспортні витрати - 9,00 грн.; поштові витрати - 49,75 грн.

Відповідно до ч.3 ст.124 ГПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

19 травня 2022 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про збільшення розміру судових витрат, згідно якої він просить також покласти на відповідача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. До заяви додано договір про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021.

Згідно ч.6 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.10.2021 прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторовни до розгляду та відкрито провадження у справі №906/1042/21. Підготовче засідання призначено на 11 листопада 2021 р. (а.с. 101-102 т.1).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.11.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 30 листопада 2021 року (а.с. 245 т.1).

В свою чергу, позивачем укладено договір про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021 з адвокатом Хільчевським С.О. (а.с.115-117, т.2), який вступив у справу, у зв`язку з чим подав до суду першої інстанції клопотання від 29.11.2021 про відкладення розгляду справи та заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 37-41 т.2).

Отже, питання щодо витрат позивача на правничу допомогу виникло з 29.11.2021, а тому не могло бути передбачено у позовній заяві.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, відмовив у стягненні на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу, без урахування всіх обставин та інших чинників щодо неможливості подання позивачем попереднього (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат разом з 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що не зазначення стороною судових витрат, яких вона не могла передбачити на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку не є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сам факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 07.10.2020 у справі №904/4058/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19, від 04.03.2021 у справі №916/376/19, 26.01.2021 у справі №910/20098/16, від 26.04.2021 у справі №910/9243/20, від 08.06.2021 у справі №910/3419/20, від 01.06.2022 у справі №914/4/20.

Поряд з цим, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторовни про стягнення судових витрат (із урахуванням заяви про збільшення розміру судових витрат від 19.05.2022) колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на виконання приписів ч.8 ст.129 ГПК України, 19.05.2022 від позивача на адресу суду першої інстанції надійшла заява про збільшення розміру судових витрат, згідно якої він просить також покласти на відповідача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. 24 травня 2022 року від позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме акта виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №17/21 від 29.11.2021 (а.с. 114-119 т.1).

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 06.03.2019 р. у справі N 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2021 р. у справі №755/9215/15ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2021 року між Фізичною особою-підприємцем Лагомін Олена Вікторівна (Клієнт) та Адвокатським бюро "Хільчевський" в особі керуючого бюро - адвоката Хільчевського Сергія Олександровича (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №17/21 (а.с.115-117 т.2).

Згідно п.1.1. договору, Клієнт доручає, а Адвокатське бюро, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

Відповідно до пунктів 2.1.3, 2.1.5, договору, на виконання доручення Клієнта Адвокатське бюро складає заяви, звернення, позовні заяви, пояснення, скарги (включаючи апеляційні та касаційні) та інші документи правового характеру. Забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час розгляду цивільних, господарських, адміністративних та інших справ у загальних, спеціалізованих, третейських, інших судах України створених відповідно до законодавства.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п.2.1.1-п.2.1.4, п.2.1.7-п.2.1.9. цього договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін.

Відповідно до пунктів 4.2.2, 4.3 договору, остаточний розрахунок між сторонами має бути проведений не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту надання Адвокатським бюро актів про надання правової допомоги. Суми гонорару зазначаються Адвокатським бюро в актах про надання правої допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

Згідно акту виконаних робіт від 23.05.2022 року Адвокатським бюро "Хільчевський" в особі керуючого адвоката Хільчевського С.О., на прохання клієнта, був наданий наступний перелік послуг: консультація по справі з вивченням документів - 1500,00 грн.; підготовка та подання заяви про уточнення позовних вимог - 1500,00 грн.; участь у судовому засіданні 14.12.2021 року - 1000,00 грн.; участь у судовому засіданні 21.12.2021 року - 1000,00 грн.; участь у судовому засіданні 19.05.2022 року - 1000,00 грн. Всього вартість наданих послуг становить 6000,00 грн. (а.с. 119 т.2).

В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги позивачу в Господарському суду Житомирської області адвокатом Хільчевським С.О. (а.с. 40 т.2).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Проте, відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката суду першої інстанції не надавалась та матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. є співмірними з наданими позивачу послугами, а тому підлягають задоволенню.

Судом апеляційної інстанції не розглядається питання щодо стягнення з відповідача 47,60 грн. поштових витрат та відмови у задоволенні витрат на канцелярське приладдя у розмірі 180,98грн., транспортних витрат у розмірі 9,00 грн., поштових витрат у розмірі 2,15 грн., оскільки позивач в даній частині додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 не оскаржує.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 слід задовольнити частково. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 скасувати в частині відмови у стягненні 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення стягнення 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 залишити без змін.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача в апеляційній скарзі щодо зміни мотивувальної та доповненні резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21, оскільки вказане рішення в частині відмови у стягненні 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу скасоване з мотивів, викладених у даній постанові, а резолютивна частина підлягає викладенню в новій редакції.

Щодо поштових витрат у розмірі 476,98 грн. та 74,44 витрат по судовому збору за копіювання апеляційної скарги на додаткове рішення зазначених Фізичною особою-підприємцем Лагомін Оленою Вікторівною в заяві, яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції 30.08.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, за правилами статті 74 ГПК України розмір таких судових витрат за поштові послуги у загальній сумі 476,98 грн. та 74,44 витрат по судовому збору має бути доведений, документально обґрунтований.

З матеріалів справи вбачається понесення заявником вказаних судових витрат, що підтверджується наявними у справі та доданими до заяви фіскальними чеками Укрпошти та квитанцією Приватбанка (а.с. 14-21 т.3).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню, а саме в розмірі 476,98 грн. поштових витрат та 74,44 грн. витрат по судовому збору за копіювання апеляційної скарги на додаткове рішення.

Щодо вимоги скаржника Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни про стягнення судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн., колегія суддів дійшла наступних висновків.

Звертаючись до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21, позивач до апеляційної скарги надав фіскальний чек від 29.06.2022 №65 ІД Ru8O4pSICXY, який підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн (а.с. 155 т.2).

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Стаття 3 Закону України "Про судовий збір" визначає як загальний перелік об`єктів справляння судового збору, так і процесуальні документи, за подання яких до суду збір не сплачується.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону, судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.

Судовий збір також не сплачується і при оскарженні додаткового рішення суду, яке прийняте за результатами розгляду заяви про винесення додаткового рішення і яким вирішено питання розподілу судових витрат, оскільки ці питання не пов`язані з вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.12.2019 у справі N 240/6150/18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 12.08.2021 у справі N 913/680/17, від 22.02.2021 у справі N 922/3439/19.

За приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України, порядок повернення судового збору встановлюються законом.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 за №787 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

До апеляційної скарги позивачем - Фізичною особою-підприємцем Лагомін Оленою Вікторівною додано оригінал фіскального чеку від 29.06.2022 №65 ІД Ru8O4pSICXY про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн (а.с. 155 т.2).

На підставі зазначеного, враховуючи наведені вище положення Закону України "Про судовий збір" та Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення сплаченого позивачем - Фізичною особою-підприємцем Лагомін Оленою Вікторівною судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 в сумі 3405,00 грн.

Дана постанова є підставою для повернення судового збору в сумі 3405,00 грн з Державного Бюджету України.

З урахуванням відмови у задоволенні апеляційної скарги Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, судові витрати по судовому збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, п.5 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 25.05.22р. у справі №906/1042/21 без змін.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 задовольнити частково.

3. Додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 скасувати в частині відмови у стягненні 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення стягнення 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 залишити без змін.

4. Резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 06.06.22р. у справі №906/1042/21 викласти у наступній редакції:

"1. Заяву Фізичної особи-підприємця Лагомін Олени Вікторовни про стягнення судових витрат (із урахуванням заяви про збільшення розміру судових витрат від 19.05.2022) задовольнити частково.

2. Стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 5, ід. код 04348303) на користь Фізичної особи - підприємця Лагомін Олени Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) - 47,60 грн. поштових витрат; 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У стягненні витрат на канцелярське приладдя у розмірі 180,98 грн., транспортних витрат у розмірі 9,00 грн., поштових витрат у розмірі 2,15 грн. відмовити."

5. Стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 5, ід. код 04348303) на користь Фізичної особи - підприємця Лагомін Олени Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) - 476,98 грн. поштових витрат; 74,44 грн. витрат по судовому збору.

6. Повернути Фізичній особі - підприємцю Лагомін Олені Вікторівні ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України - 3405,00 грн. судового збору сплаченого згідно фіскального чеку №65 ІД Ru8O4pSICXY, який знаходиться в матеріалах справи №906/1042/21.

7. Доручити Господарському суду Житомирської області видати судові накази.

8. Справу №906/1042/21 повернути Господарському суду Житомирської області.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" вересня 2022 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.