СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Харків Справа № 913/652/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Геза Т.Д.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

1-ї третьої особи не з`явився;

2-ї третьої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (вх. №4012Д/1-18)

на рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі №913/652/20, ухвалене в приміщенні господарського суду Луганської області (суддя Секірський А.В.), повний текст якого складено 08.12.2021 року

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К", село Верхня Покровка Старобільського району Луганської області

до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, м. Старобільськ Луганської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1.Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство", село Запорізьке Старобільського району Луганської області

2.Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі №913/652/20 позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1.Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство", 2.Головне управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання незаконним і скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою задоволено; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 року № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді; визнано недійсним виданий 24.01.2012 року Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, розташованою за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306; стягнуто зі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, місцезнаходження: вул. Центральна, будинок 35, м. Старобільськ, Луганська область, 92703, ідентифікаційний код 04051632 на користь Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" судовий збір в сумі 4 204 грн 00 коп., витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 25 888 грн 90 коп., видано наказ після набрання рішенням законної сили.

Старобільська районна державна адміністрація Луганської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Позов про визнання незаконним та скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою заявлений до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство" та Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, поданий з порушенням предметної підсудності, що є порушенням норм процесуального права.

Господарським судом першої інстанції було враховано висновки експертизи від 30.09.2021 року №385, надані судовим експертом Донецького відділення Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України Годяцькою С.В., яким встановлено, що за результатами дослідження підтверджено, що в межі земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0306, площею 30,2415 га, розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту), входить діл. №1, яка належить на праві постійного користування ДП "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акту серії ЯЯ №172665 від 24.01.2012 року, накладається земельна ділянка площею 13,8 га, розташована на території Верхньопокровської сільської ради, яка належить на праві постійного користування Васильченку А.А. на підставі Державного акту серії ЛГ № від 27.12.1999 року та фактично якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К"; площа накладення земельної ділянки, на території якої перетинається (накладається) складає 12,93 га, втім місцевий господарський суд не піддав сумніву дані висновки, які було зроблено лише шляхом накладення плану зовнішніх меж землекористування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЛГ № на план меж земельної ділянки Державного акту серії ЯЯ №172665.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі; позивачу та третім особам встановлено строк до 31.01.2022 року на протязі якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на "07" лютого 2022 року о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 115; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"; витребувано у господарського суду Луганської області матеріали справи №913/652/20.

05.01.2022 року на адресу суду від представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. надійшла заява про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№109), в якій остання просила забезпечити участь представника в судовому засіданні, призначеному на 07.02.2022 року о 12:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 року задоволено заяву представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. про її участь в судовому засіданні, призначеному на "07" лютого 2022 року о 12:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, яка подала вказану заяву; судове засідання у справі призначене на 07.02.2022 року о 12:00 год. ухвалено провести за участі представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

25.01.2022 року на електронну адресу суду від 2-ї третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№891), в якому останній просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі; справу розглянути за відсутності представника, з урахуванням наданих у справі пояснень, який долучено до матеріалів справи.

25.01.2022 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№918), в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи.

31.01.2022 року на адресу суду від представника Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство" адвоката Головченко А.О. надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№1168), в якій останній просив забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 07.02.2022 року на 12:00 год. у режимі відеоконференції; доручити проведення відеоконференції Кремінському районному суду Луганської області, яку долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року задоволено заяву представника Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство" адвоката Головченко А.О. про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи, яке відбудеться "07" лютого 2022 року о 12:00 год. у залі судового засідання №115, в режимі відеоконференції; доручено Кремінському районному суду Луганської області (92905, м. Кремінна, площа Красна, 5) забезпечити проведення відеоконференції у справі, розгляд якої відбудеться 07.02.2022 року о 12:00 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №115; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

07.02.2022 року на електронну адресу суду від Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство" адвоката Головченко А.О. надійшла заява (вх.№1446, вх.№562), в якій останній просив розглянути справу за відсутності представника, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, яку долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 07.02.2022 року, яке проводилось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" за заявою ОСОБА_1 від 05.01.2022 року вх.№109, представник відповідача - Чесалова О.Є. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити; представник позивача керівник Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" Васильченко А.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 року оголошено перерву у розгляді справи до "28" лютого 2022 року о 14:00 год., явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; роз`яснено учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".

22.02.2022 року на адресу суду від представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. надійшло клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№2254), в якій остання просила забезпечити участь представника в судовому засіданні, призначеному на 28.02.2022 року о 14:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 року задоволено заяву представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. про її участь в судовому засіданні, призначеному на "28" лютого 2022 р. об 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі призначене на 28.02.2022 року о 14:00 год. ухвалено провести за участі представника Старобільської районної державної адміністрації Луганської області Чесалової О.Є. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: зупинено тимчасово розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду; запроваджено з 01.04.2022 роботу суду у віддаленому режимі; рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: ;- забезпечено приймання та опрацювання вхідної кореспонденції, що надходить до суду засобами електронного зв`язку.

Судове засідання, призначене на 28.02.2022 року у справі не відбулося, на час винесення даної постанови, в Україні продовжено строк дії воєнного стану, а також особливий режим роботи Східного апеляційного господарського суду, розташованого у м. Харкові.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 року доведено до відома учасників справи про те, що дата наступного розгляду справи у відкритому судовому засіданні буде визначена після усунення обставин, що становлять загрозу та небезпеку життю і здоров`ю сторін спору та інших учасників судового процесу; про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі ухвалено учасників справи повідомити додатково; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 року повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі, відбудеться "13" вересня 2022 року о 12:55 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 131; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та доведено до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду .

У судове засідання 13.09.2022 року представники учасників справи не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Копія ухвали суду апеляційної інстанції від 10.08.2022 року не відправлена Східним апеляційним господарським судом в установленому порядку на адресу вул. Центральна, буд. 39-Б, с. Верхня Покровка, Старобільський район, Луганська область, 92713 - Селянське(фермерське) господарство "Узнік і К", пр. Центральний, 17, корп.2, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл. - ГУ Держгеокадастру у Луганській обл., вул. Центральна, 35, м. Старобільськ, Луганська обл., 92702 - Старобільська районна державна адміністрація Луганської обл., с. Запорізьке, Старобільський р-н, Луганська обл. - ДП "Старобільське лісомисливське господарство", м. Старобільськ, Луганська обл., 92700 О.Є. Чесалова, у зв`язку з тим, що тимчасово відсутній обмін з відділеннями поштового зв`язку № 93404, 92702, 92713, 92741, 92700 в умовах воєнного стану, про що відповідальними працівниками Східного апеляційного господарського суду відділу документального забезпечення та контролю було складено акт від 29.08.2022 року.

Разом з тим, копії ухвали суду від 10.08.2022 року були надіслані на офіційні електронні адреси сторін: Старобільська районна державна адміністрація Луганської області - ; Головне управління Держгеокадастру у Луганській області ; Чесалова О.Є. - @gmail.gov.ua.

Селянським (фермерським) господарством "Узнік і К" та Державним підприємством "Старобільське лісомисливське господарство" офіційних електронних адрес суду апеляційної інстанції не надано.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Пономарьов проти України від 03.004.2008 року, заява №3236/03).

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду від 10.08.2022 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_2 09.11.1993 року, відповідно до вимог Закону України від 20.12.1991 року №2009-XII "Про селянське (фермерське) господарство" зареєстрував Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К".

Розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.03.1997 року № 156 "Про надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 для розширення фермерського господарства" затверджено проект відведення земельної ділянки, розроблений госпрозрозрахунковим виробничим бюро при Старобільському районному відділі земельних ресурсів, що передбачає надання громадянину ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 14,3 га (пасовищ 10,2 га, чагарників 0,1 га, боліт 0,9 га, порушених земель 3,1 га) для розширення фермерського господарства із земель запасу, розташованих на території Верхньопокровської сільської Ради народних депутатів (том № 1, аркуш справи 19).

На підставі вказаного розпорядження, громадянину ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 13,8 га для розширення фермерського господарство "Узнік і К", яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради, про що 27.12.1999 року було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ЛГ№ , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194 (том № 1, аркуш справи 12).

01.03.2011 року розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області №118 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП "Старобільське лісомисливське господарство" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство", які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Верньопокровській, Веселівській, Малохатській, Курячівській, Вишневій, Шпотинській, Підгорівській, Половинкинській сільських радах Старобільського району Луганської області.

Пунктом 2 розпорядження надано Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельні ділянки загальною площею 687,4854 га, зокрема, по Верхньопокровській сільській раді 54,8254 га та 24.01.2012 року видано Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306.

Надання земельної ділянки на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" підтверджується наявним у матеріалах справи Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 24.01.2012 року серії ЯЯ №172665, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00097.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, місце розташування: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада, зареєстровано за Державним підприємством "Старобільське лісомисливське господарство", дата державної реєстрації земельної ділянки 24.01.2012 року, документ що посвідчує право Державний акт від 24.01.2012 року ЯЯ 172665.

Інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване речове право на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 відсутня.

Позивач посилається на те, що про порушення своїх прав та інтересів він дізнався під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 12.07.2020 року, порушеного за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України, коли йому стало відомо про те, що земельна ділянка площею 13,8 га, якою він користується на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ЛГ № , входить до складу земельної ділянки, наданої у постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта від 24.01.2012 року серії ЯЯ № 172665, вказуючи на те, що з прийняттям відповідачем спірного розпорядження і видачею Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, сформована земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306, що накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К", що порушує право господарства на безперешкодне та мирне володіння і користування нею.

В межах вказаного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області Колядовим В.Ю. від 13.07.2020 року у справі № 431/2663/20 накладено арешт на техніку позивача, яка обробляла земельну ділянку площею 13,8 га, а також на врожай, зібраний саме з цієї земельної ділянки.

Вказані вище обставини й стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Луганської області, в якому останній просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 року № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді; визнати недійсним виданий 24.01.2012 року Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" Державний акт серії ЯЯ № 172665 на право постійного користування земельною ділянкою площею 30,2415 га, розташованою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення лісового господарства, кадастровий номер :05:001:0306.

30.11.2021 року господарським судом Луганської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Предметом спору у справі є вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача від 01.03.2011 року № 118 в частині надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га по Верхньопокровській сільській раді та визнання недійсним виданого на підставі вказаного розпорядження Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 24.01.2012 року серії ЯЯ № 172665.

Спір у справі стосується питання наявності або ж відсутності правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення відповідача.

Так, згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції чинній, станом на час прийняття спірного розпорядження) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 3 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, які регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження) визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, тощо.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України унормовано, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить вимогам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі № 903/857/17 та від 20.08.2019 року у справі № 911/714/18, де, зокрема, вказано на те, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, з метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.

Також, господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 року у справі № 914/73/18 та від 14.01.2020 року у справі № 910/21404/17, де, між іншим, вказано на те, що підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі; передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що також підтверджується матеріалами справи:

Відповідно до розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 17.03.1997 року № 156, громадянину ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 13,8 га для розширення фермерського господарство "Узнік і К", яка розташована на території Верхньопокровської сільської ради, про що 27.12.1999 року було видано Державний акт на право постійного користування землею серії ЛГ № , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194.

Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" на підставі розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 року № 118 надано в постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0306 загальною площею 30,2415 га, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення лісового господарства, про що 24.01.2012 року видано Державний акт, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00097.

У позові підставами для звернення з позовом до суду позивачем зазначено на неправомірне надання в постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0306 загальною площею 30,2415 га розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 року № 118, оскільки вказана земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку, яка раніше надана на праві постійного користування Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" за Державним актом від 27.12.1999 року серії ЛГ № .

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.01.2021 року призначено у справі № 913/652/20 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експертів судової земельно-технічної експертизи поставлено питання: Чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, яка належить на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012 року, на земельну ділянку площею 13,8 га, розташовану на території Верхньопокровської сільської ради, яка належить на праві постійного користування ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999 року та фактично якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К"? У разі виявлення факту накладання меж земельних ділянок, яка площа накладання земельної ділянки, що перетинається (накладається)?.

За результатами проведеної експертизи судовим експертом Донецького відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України Годяцькою С.В. надано висновки від 30.09.2021 року № 385, відповідно до яких за результатами дослідження підтверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0306 площею 30,2415 га, розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, Верхньопокровська сільська рада (за межами населеного пункту) діл. № 1, яка належить на праві постійного користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" відповідно до Державного акта серії ЯЯ № 172665 від 24.01.2012 року, накладається на земельну ділянку площею 13,8 га, розташовану на території Верхньопокровської сільської ради, яка належить на праві постійного користування ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999 року та фактично якою користується Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К". Площа накладання земельної ділянки, на території що перетинається (накладається) складає 12,93 га.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується той факт, що на час прийняття відповідачем спірного розпорядження земельна ділянка загальною площею 13,8 га належала Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на праві постійного користування на підставі Державного акта серії ЛГ № від 27.12.1999 року.

А за таких підстав, аргументи апелянта на те, що господарським судом першої інстанції було враховано висновки вказаної експертизи від 30.09.2021 року №385, втім, на думку апелянта, місцевий господарський суд не піддав сумніву дані висновки, які було зроблено лише шляхом накладення плану зовнішніх меж землекористування державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЛГ № на план меж земельної ділянки Державного акту серії ЯЯ №172665, не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України протилежного апелянтом суду не надано.

Частиною 1 ст. 92 ЗК України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

Отже, з урахуванням положень ч. 5 ст. 116 ЗК України та ст. 19 Конституції України, розпорядження відповідачем спірною земельною ділянкою можливо виключно після припинення у встановленому чинним законодавством порядку права постійного користування Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на неї.

За матеріалами справи, припинення права постійного користування та вилучення земельної ділянки площею 13,8 га у Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" в установленому порядку не проводилося.

А тому, зважаючи на підтвердження позивачем свого права користування, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом, враховуючи, що право користування Селянського (фермерського) господарства "Узнік і К" земельною ділянкою не припинено, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не мав права передавати земельну ділянку у постійне користування Державного підприємства "Старобільське лісомисливське господарство", частина якої знаходиться у постійному користуванні позивача.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

За змістом ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин, встановивши належність земельної ділянки загальною площею 13,8 га Селянському (фермерському) господарству "Узнік і К" на праві постійного користування, яке в установленому законом порядку не припинено, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність передачі відповідачем за спірним розпорядженням земельної ділянки загальною площею 30,2415 га по Верхньопокровській сільській раді в постійне користування Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство", яка відповідно до висновків експерта Донецького відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф.М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України Годяцької С.В. від 30.09.2021 року № 385, частково накладається на земельну ділянку позивача, право постійного користування якою підтверджується Державним актом серії ЛГ № від 27.12.1999 року.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, слід зазначити на таке.

За змістом п. 3.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, яка була чинною на час видачі позивачу Державного акта, державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами. Якщо рішення було прийнято Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим або обласною радою, то видача державного акта здійснюється районною радою.

Державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів право власності на землю місцевими державними органами земельних ресурсів (п. 3.3 Інструкції).

Забезпечення державної реєстрації державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди покладається на державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське та Севастопольське міські управління земельних ресурсів (п. 3.4 Інструкції).

У відповідності до п. 3.5 Інструкції державні акти, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею реєструються, відповідно, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком 1; Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за формою згідно з додатком 2; Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за формою згідно з додатком 3; Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (громадянами) за формою згідно з додатком 4; Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (юридичними особами) за формою згідно з додатком 5.

Книги реєстрації державних актів і договорів ведуться відповідними державними органами земельних ресурсів України окремо по кожному селу, селищу, місту. Ці книги прошнуровуються, засвідчуються підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюються гербовою печаткою (п. 3.8 Інструкції).

За приписами п. 4.2 Інструкції другий примірник державного акта або договору, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у приміщеннях державних органів земельних ресурсів.

За матеріалами справи, право постійного користування земельною ділянкою площею 13,8 га посвідчено Державним актом серії ЛГ № , який 27.12.1999 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 194. Другий примірник державного акта та книга його реєстрації, відповідно до п. 4.2 Інструкції, зберігалися у відділі земельних ресурсів Старобільської районної державної адміністрації.

Тобто, відповідач не міг не знати про існування Державного акта, державна реєстрація якого була проведена у встановленому, на момент його видання, порядку.

Також, відповідно до п. 1.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 року № 28, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.04.1993 року за № 31, яка була чинною на момент виготовлення технічної документації на земельну ділянку позивача, було передбачено, що технічна документація по складанню державних актів зберігається у відділах земельних ресурсів районних державних адміністрацій, міських (міст обласного підпорядкування) відділах земельних ресурсів, управліннях земельних ресурсів Київської і Севастопольської міської державної адміністрації. Тобто, після затвердження, проект відведення земельної ділянки зберігався у відділах земельних ресурсів Старобільської районної державної адміністрації.

У зв`язку з набранням 08.07.2003 року чинності Закону України "Про землеустрій" та затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 року № 1553 Положення про Державний фонд документації із землеустрою проект відведення земельної ділянки повинен був бути переданий до Державного фонду документації із землеустрою.

Беручи до уваги пояснення третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 15.02.2021, надані господарському суду першої інстанції про те що, відповідний проект відведення не передавався до Державного фонду документації із землеустрою, місцевий господарський суд, виходячи з того, що проект відведення земельної ділянки, який був розроблений госпрозрозрахунковим виробничим бюро при Старобільському відділі земельних ресурсів, не передавався до Державного фонду документації із землеустрою, дійшов обгрунтованого висновку, що вказані обставини призвели до незаконної передачі земельної ділянки, до складу якої входить земельна ділянка площею 13,8 га і якою на законних підставах користується позивач.

Разом з тим, згідно з п. 6 розділу Х Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Втім, положення п. 6 розділу Х Перехідних положень ЗК України втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005.

Відповідно до абзацу 11 п. 5.3 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, ст. 92 ЗК України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що право постійного користування земельною ділянкою площею 13,8 га зберігається і є чинним до приведення позивачем прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Частиною 1 ст. 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною 1 ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції чинній на 06.04.1999 року) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державні акти про право постійного користування земельною ділянкою є документами, що посвідчують відповідне право.

У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видані відповідні державні акти, так і самі акти про право постійного користування.

Право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки в користування, а тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

А отже, враховуючи те, що підставою для видачі спірного Державного акта серії ЯЯ № 172665 було розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 01.03.2011 року № 118, яке є незаконним і частково підлягає скасуванню, що свідчить про відсутність правової підстави для існування в юридичній площинні такого Державного акта та враховуючи ту обставину, що така позовна вимога є похідною від позовної вимоги позивача щодо визнання незаконним і скасування розпорядження відповідача від 01.03.2011 року № 118 в частини надання Державному підприємству "Старобільське лісомисливське господарство" в постійне користування земельної ділянки загальною площею 54,8254 га, місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що позовна вимога про визнання недійсним Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, також, підлягає задоволенню.

Аргументи апелянта на те, що позов про визнання незаконним та скасування розпорядження та визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою заявлений до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Старобільське лісомисливське господарство" та Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, поданий з порушенням предметної підсудності, що є порушенням норм процесуального права, не приймаються, з огляду на таке.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25.11.2021 року у справі № 539/233/21, де, між іншим, вказано на таке.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 у справі № 539/1830/20 (провадження № 61-12603св21) вказано, що "статтею 12 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 у справі № 628/775/18 (провадження № 14-511цс19) зазначено, що "можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. З аналізу положень статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" слід дійти висновку про те, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство має бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, земельні спори, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, з фермерським господарством, підвідомчі господарським судам". Схожий за змістом висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 626/1055/17 (провадження № 14-399цс19) вказано, що "відповідно до статті 12 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, і прокурором, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням інтересів держави у сфері розпорядження ділянками державної та комунальної власності, треба розглядати за правилами господарського судочинства (див. постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц (провадження № 14-495цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц (провадження № 14-419цс18). Проте, якщо на час звернення з позовом для вирішення спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстроване, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір треба розглядати за правилами цивільного судочинства (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц (провадження № 14-407цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 620/371/17 (провадження № 14-296цс19), від 16 жовтня 2019 року у справі № 365/65/16-ц (провадження № 14-371цс19)".

За матеріалами справи, ОСОБА_2 зареєстрував Селянське (фермерське) господарство "Узнік і К" 09.11.1993 року, відповідно до вимог Закону України від 20.12.1991 року №2009-XII "Про селянське (фермерське) господарство" та на підставі розпорядження №156 від 17.03.1997 року йому надано у постійне користування земельну ділянку площею 13,8 га для розширення фермерського господарство "Узнік і К", яке є юридичною особою, спори яких розглядаються за правилами господарського судочинства; належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України того, що позов поданий з порушенням предметної підсудності, апелянтом суду не надано.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Старобільської районної державної адміністрації Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2021 року у справі №913/652/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.09.2022 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза