РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/510/22

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами спрощеного позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена»,

вул. Смілянська, 144/1, м. Черкаси, 18008; e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна»,

вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15521;

e-mail: ;

предмет спору: про стягнення 73796,88грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

У судовому засіданні 14.09.2022, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

01.08.2022, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» (надалі - ТОВ «Агро Арена») подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна» (надалі - ТОВ «Ей Сі Джи Україна») про стягнення 73796,88грн, з них: 42019,66грн боргу за товар, поставлений за договором поставки №0427 від 11.07.2018 та специфікацією №1 до нього (надалі - Договір); 4178,88грн трьох відсотків річних за період з 01.11.2018 по 23.02.2022; 10790,48грн інфляційних втрат за період з листопада 2018 року по лютий 2022 року та 16807,86грн штрафу (40% від вартості неоплаченого товару).

Позов мотивовано порушенням відповідачем грошових зобов`язань за Договором в частині своєчасного розрахунку за товар поставлений за видатковими накладними від 12.07.2018 №3411 та №3408.

Ухвалою від 03.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/510/22 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 22.08.2022; сторонам установлено строки для подачі письмових заяв по суті спору, зокрема відповідачу 15-тиденний строк для подачі, в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), мотивованого відзиву на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 03.08.2022 направлена відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою його реєстрації згідно з випискою з ЄДРПОУ (наявна в матеріалах справи), а саме: вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15521, отримана ним 06.08.2022 згідно з даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» (поштове відправлення: 001), тобто граничний строк для подання відзиву на позов сплинув 22.08.2022.

Відповідач в установлений судом строк не скористався правом на подання, в порядку статей 165, 178, 251 ГПК України, відзиву на позов, проти заявлених вимог не заперечив.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

22.08.2022, у судове засідання повноважні представники сторін не прибули (без пояснення причин), про дату, час та місце судового розгляду спору сторони повідомлені належним чином, про що свідчать наявні матеріали справи.

Судом, у порядку статей 202, 216 ГПК України, відкладено розгляд справи на 14.09.2022, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

Ухвала суду від 14.09.2022 направлена відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою його реєстрації згідно з даними ЄДРПОУ, а саме: вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15521, отримана ним 27.08.2022 (номер поштового відправлення: 850).

14.09.2022, у судове засідання повноважні представники сторін повторно не прибули, про дату, час та місце судового розгляду спору належним чином повідомлені, про що свідчать наявні матеріали справи.

Частиною 1 статті 202 ГПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 частини 3 статті 202 ГПК України).

Враховуючи, що сторони неодноразово належним чином повідомлялись про дату, час та місце судових засідань, однак явку повноважних представників до суду не забезпечили (без пояснення причин), відповідач правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, враховуючи зміст частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 ГПК України, суд вважає за можливе вирішити наявний спір за відсутності повноважних представників сторін, явка яких судом обов`язковою не визнавалась, в межах граничних строків, визначених статтею 248 ГПК України, оскільки неприбуття представників позивача та відповідача в судові засідання 22.08.2022 та 14.09.2022 не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. За частиною 1 вказаної статті до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу вимог статті 205 ЦК України правочин може вчиняється усно або в письмовій (електронній) формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 цієї статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований в кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу частини 1 статті 639 цього Кодексу, договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 статті 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За частинами 1, 3 статті 641 та частинами 1, 2 статті 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною в разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане в пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 181 ГК України).

Матеріалами справи підтверджується фактичне виконання сторонами умов договору поставки №0427 від 11.07.2018 та Специфікації до нього, зокрема, відповідачем, на виконання умов Договору, в погоджений строк за платіжним дорученням №579 від 12.07.2018, в якості попередньої оплати в рахунок замовленого товару сплачено 18008,42грн (30%); сторонами на виконання умов Договору та Специфікації до нього, в двосторонньому порядку складено видаткові накладні №3411 та №3408 від 12.07.2018, за якими позивачем передано, а відповідачем отримано товар загальною вартістю 60028,08грн, обумовлений Специфікацією.

Як установлено судом, перелічені документи первинно-бухгалтерського обліку (видаткові накладні) складено на виконання умов договору поставки №0427 від 11.07.2018, про що вказано в цих документах.

Позивачем, в установленому законом порядку, задекларовано господарську операцію з поставки відповідачу товару загальною вартістю 60028,08грн, про що до матеріалів справи додано податкову накладну №44 від 12.07.2018 та квитанцію від 27.07.2018 про її реєстрацію в ЄРПН.

Беручи до уваги, що сторонами вчинено фактичні дії з виконання умов договору поставки №0427 від 11.07.2018 та Специфікації до нього, а саме внесення відповідачем часткової оплати в рахунок товару, обумовленого Специфікацією до Договору, та складання сторонами на виконання умов цього Договору та Специфікації до нього, документів первинно - бухгалтерського обліку, суд дійшов висновку про його укладення сторонами.

При цьому, відповідачем, на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, не доведено укладення сторонами договору поставки №0427 від 11.07.2018, у будь-якій іншій редакції, відмінній від тієї, що додана позивачем до матеріалів справи; так само ним не доведено наявність між сторонами будь-яких інших договорів.

За умовами договору поставки №0427 від 11.07.2018 (пункти 1.1., 1.2.), ТОВ «Агро Арена» (Постачальник) зобов`язався передати (поставити) в зумовлені строки ТОВ «Ей Сі Джи Україна» (Покупцю) товар (зокрема, засоби захисту рослин, добрива, мінеральні добрива) у кількості, асортименті і по цінах згідно з накладними (додатками, специфікаціями), що є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язався прийняти вказані товари та своєчасно сплатити за них певну грошову суму на умовах цього Договору. Вартість даного Договору складається з суми вартості партій товару, поставленого Постачальником протягом строку дії цього Договору. Ціна товару та загальна вартість Договору визначається за видатковими накладними (додатками, специфікаціями), що є невід`ємною частиною цього Договору.

За пунктами 2.1., 2.2., 2.4., 2.8. Договору Покупець оплачує поставлені Постачальником товари за цінами, визначеними в специфікаціях та видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору.

Ціни, вказані в накладних, включають вартість відвантаження, пакування, маркування. Сторони можуть визначити та фіксувати в Специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - у доларах США або в євро. Вид та комерційний курс іноземної валюти вказується в Специфікаціях до Договору.

Строк оплати товару визначається в Специфікації.

Оплата по даному Договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в гривнях в порядку визначеному Специфікаціями до Договору. Датою оплати вважається дата зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Постачальника. При перерахуванні коштів Покупець зобов`язаний обов`язково вказувати в платіжному дорученні номер та дату специфікації, за якою перераховуються кошти або дату та номер рахунку, якщо такий виставлявся, виключно у форматі: «Д (номер/дата специфікації) або Р (номер/дата рахунку).

За Специфікацією №1 від 11.07.2018 до Договору (пункти 1-4), Постачальник зобов`язався продати та відвантажити, а Покупець - оплатити та прийняти на умовах, передбачених Договором, наступний товар: Авангард, Р Цинк (20л) у кількості 180л, вартістю 10112,40грн (без ПДВ); Авангард, Р Бор (20л) у кількості 380л, вартістю 26733грн (без ПДВ); Десикант, РК у кількості 100л, вартістю 13178грн (без ПДВ); загальна вартість наведеного товару складає 60028,08грн, у тому числі ПДВ 10004,68грн, що еквівалентно 2286,78 USD.

Місце та умови поставки: Україна, Чернігівська область, м. Чернігів, відділення 1, предс. Пахота В.Ю.

Оплата товару здійснюється в строк: до 12.07.2018 в сумі 18008,42грн, що еквівалентно 686,04 USD; до 01.11.2018 в сумі 42019,66грн, що еквівалентно 1600,75 USD.

Товар вважається переданим Покупцю при підписанні видаткової або товарно-транспортної накладної Покупцем про отримання товару. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту прийняття товару Покупцем за видатковою накладною (пункти 3.6., 3.7. Договору).

За п.10.1. цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018 та в будь-якому випадку до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані §1 Глави 54 ЦК України. Договір №0427 від 11.07.2018 діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Предметом позову в даній справі є стягнення вартості товару, поставленого за Договором; та похідні вимоги про стягнення неустойки (штрафу), трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт поставки товару та порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за отриманий ним товар; наявність підстав для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення неустойки, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та Специфікації до нього,, відповідачем, на умовах попередньої оплати, сплачено в рахунок узгодженого товару 18008,42грн (30% від загальної вартості), що підтверджується платіжним дорученням №579 від 12.07.2018.

На виконання умов Договору, на підставі видаткових накладних №3411 від 12.07.2018 та №3408 від 12.07.2018, Постачальником поставлено, а Покупцем отримано товар, обумовлений Специфікацією, загальною вартістю 60028,08грн (з ПДВ).

Перелічені документи первинного бухгалтерського обліку складено сторонами в двосторонньому порядку.

Податкові зобов`язання за указаними видатковими накладними задекларовані позивачем у спірному періоді, про що свідчить належним чином засвідчена копія податкової накладної, з відміткою про реєстрацію в ЄРПН.

Відповідач факт поставки товару за переліченими видатковими накладними не спростував.

За змістом частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За доводами позивача, відповідач порушив умови Договору, оскільки в установлений строк за отриманий товар у повному обсязі не розрахувався. Позивачем у рахунок вартості товару, поставленого за переліченими видатковими накладними, зараховано кошти в сумі 18008,42грн, що сплачені відповідачем на умовах попередньої оплати за платіжним дорученням №579 від 12.07.2018.

Спроба позивача врегулювати спір у досудовому порядку (претензія №13 від 07.06.2022, що за даними офіційного сайту АТ «Укрпошта» отримана відповідачем 18.06.2022, номер поштового відправлення 150) виявилась безрезультатною.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Виходячи з погоджених сторонами умов у Специфікації до Договору, відповідач мав розрахуватись за товар, поставлений за спірними видатковими накладними, в строк до 01.11.2018 (оплату прострочено з 02.11.2018).

За висновком суду, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасного розрахунку за отриманий товар в установлений Договором строк. На момент ухвалення рішення в справі відповідач належних доказів оплати наявного боргу в сумі 42019,66грн до суду не надав.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за поставлений товар, суд, дослідивши матеріали справи, вирішив задовольнити позов у частині основного боргу в повному обсязі в сумі 42019,66грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 2 статті 612 ЦК України).

Частина 1 статті 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Штраф є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Частиною 6 вказаної статті передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань установлюються в відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За п.7.10. Договору якщо Покупець прострочить оплату товару, то окрім неустойки та інших санкцій, передбачених цим Договором, він сплачує Постачальнику штраф у розмірі 40% від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару.

При цьому, відповідно до пунктів 7.5. та 7.6. Договору сторони дійшли взаємної згоди, що строк позовної давності за цим Договором, у тому числі щодо нарахування та стягнення усіх штрафних санкцій (штраф, пеня, неустойка), згідно зі статтею 259 ЦК України збільшити до 5 років. Сторони вирішили, що до вимог про нарахування та стягнення усіх штрафних санкцій (у тому числі штрафу, пені, неустойки) за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, що передбачений частиною 2 статті 258 ЦК України. Кредитор за грошовим зобов`язанням, що порушене, може звернутись до суду з вимогою про стягнення всіх штрафних санкцій (у тому числі штрафу, пені, неустойки) за цим Договором у межах строку, визначеного сторонами в п.7.5. цього Договору, тобто до 5 років.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись п.7.10. Договору та частиною 2 статті 625 ЦК України позивач заявив до стягнення штраф у сумі 16807,86грн (що складає 40% від вартості неоплаченого товару), три відсотка річних у сумі 4178,88грн за період з 01.11.2018 по 23.02.2022 та 10790,48грн інфляційних втрат за період з листопада 2018 року по лютий 2022 року.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по оплаті поставленого товару, провівши перерахунок заявленої до стягнення суми штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, беручи до уваги встановлений період прострочення виконання грошових зобов`язань, з урахуванням умов погоджених у Специфікації (п.4.), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення штрафу та інфляційних втрат у повному обсязі в сумі 16807,86грн та 10790,48грн відповідно та в частині трьох відсотків річних частково в сумі 4175,43грн за період з 02.11.2018 по 23.02.2022.

Судом відмовлено в частині стягнення трьох відсотків річних у сумі 3,45грн за безпідставністю нарахування, враховуючи що грошове зобов`язання прострочено відповідачем починаючи з 02.11.2018, виходячи з умов п.4 Специфікації.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи норми статей 76 - 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідач, в порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, договірні зобов`язання не виконав, за поставлений товар своєчасно не розрахувався, вимоги позивача не спростував, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині основного боргу в сумі 42019,66грн, в частині штрафу в сумі 16807,86грн, в частині трьох відсотків річних у сумі 4175,43грн за період з 02.11.2018 по 23.02.2022 та в частині інфляційних втрат у сумі 10790,48грн за період з листопада 2018 року по лютий 2022 року.

Суд вважає за доцільне зазначити, що позов пред`явлено в межах строку позовної давності, що збільшено сторонами відповідно до статті 259 ЦК України до 5 років, виходячи з умов пунктів 7.5., 7.6. Договору.

При цьому, згідно Прикінцевих положень ЦК України (пункти 12 та 19):

- під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину;

- у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Тобто, починаючи з 12.03.2020 (постанова КМУ від 11.03.2020 №211) перебіг строку позовної давності продовжено на час дії карантину, введеного урядом з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (п.5 частини 1 статті 237 ГПК України).

З огляду на те, що заявлений позов підлягає задоволенню частково, судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем у сумі 2480,88грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 42, 46, 73-79, 86, 91, 129, 165, частиною 2 статті 178, статтями 202, 233, 236, 238, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» (вул. Смілянська, 144/1, м. Черкаси, 18008, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна» (вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15521, ) про стягнення 73796,88грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна» (вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська область, 15521, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Арена» (вул. Смілянська, 144/1, м. Черкаси, 18008, ) 42019,66грн основного боргу, 4175,43грн трьох відсотків річних, 10790,48грн інфляційних втрат, 16807,86грн штрафу та 2480,88грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 19.09.2022

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко