ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Справа№ 910/2042/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021

у справі №910/2042/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм»

до Міністерства юстиції України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Державний реєстратор Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашков Андрій Георгійович;

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-хімічна компанія»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

4. ОСОБА_2 ;

5. ОСОБА_1

про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія»

до Міністерства юстиції України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Державний реєстратор Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашков Андрій Георгійович;

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-хімічна компанія»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

4. ОСОБА_2 ;

5. ОСОБА_1 ;

про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Палієнко А.В.;

від позивача: Палієнко О.А.;

від відповідача: Субота О.В.;

від третьої особи - 1: не з`явився;

від третьої особи - 2: не з`явився;

від третьої особи - 3: не з`явився;

від третьої особи - 4: Серпутько Я.С.;

від третьої особи - 5: Артюхов Д.С.;

від третьої особи з самостійними вимогами: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» (далі - ТОВ «Інвесткомм», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - Міністерство, відповідач) про визнання протиправним, скасування наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 (далі також - Наказ №4451/5 від 23.12.2020) та зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії щодо відновлення скасованих реєстраційних дій (скасування записів про їх скасування).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 відкрито провадження у справі №910/2042/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі третіх осіб - державного реєстратора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашкова Андрія Георгійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверську Інессу Володимирівну.

08.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (далі - ТОВ «УАХК») про визнання протиправним, скасування наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 та зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії щодо відновлення скасованих реєстраційних дій (скасування записів про їх скасування).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» до провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги» в частині скасування рішення від 21.05.2020 №52317076, прийнятого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. В іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» відмовлено. Присуджено до стягнення з Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» судовий збір у розмірі 1135,00 грн.

Рішення суду першої інстанції у цій частині вмотивовано встановленими судом обставинами дотримання позивачем процедурного порядку, передбаченого ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення боржника ОСОБА_2 , з наданням державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тверській Інессі Володимирівні доказів такого повідомлення, разом із доказами отримання боржником вимоги про усунення порушень, що свідчить про правомірність прийняття державним реєстратором рішення від 21.05.2020 №52317076, яким здійснено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_2 до ТОВ «Інвесткомм» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та необґрунтованість оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги»; відмовляючи у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги» в частині скасування рішення від 29.07.2019 №47987701, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г., суд виходив з недоведеності факту порушення оспорюваним наказом у цій частині прав та законних інтересів ТОВ «Інвесткомм» як позивача у справі.

Також судовим рішенням частково задоволено позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія», визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги» в частині скасування рішення від 29.07.2019 №47987701, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г., в іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» відмовлено. Судове рішення в цій частині вмотивовано встановленими судом обставинами порушення Міністерством процедури визначення та повідомлення заінтересованих у розгляді скарги ОСОБА_2 осіб, незважаючи на те, що скарга стосувалась у тому числі, реєстраційної дії, вчиненої на користь ТОВ «УАКХ». Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги» в частині скасування рішення від 21.05.2020 №52317076, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., суд першої інстанції виходив з недоведеності третьою особою порушення наказом у цій частині своїх прав та законних інтересів.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Міністерство юстиції України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою Міністерство вказує на правомірність оскаржуваного ТОВ «Інвесткомм» та ТОВ «УАКХ» Наказу №4451/5 від 23.12.2020, оскільки приймаючи рішення від 29.07.2019 №47987701 про перехід права іпотекодержателя за договором, державний реєстратор Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашков А.Г. належним чином не перевірив документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а приймаючи рішення від 21.05.2020 №52317076 про реєстрацію права власності на квартиру за Товариством, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. здійснила державну реєстрацію переходу права власності на квартиру без необхідних документів, передбачених законом; оскільки у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 наголошував, що про порушення своїх прав він дізнався лише 31.01.2020, відповідно, скарга була подана ним у межах встановленого законом 60-денний строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21; призначено скаргу до розгляду; встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у даній справі також звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення вимог ТОВ «Інвесткомм» та позову третьої особи із самостійними вимогами - ТОВ «УАХК» і постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інвесткомм» та ТОВ «УАХК» відмовити повністю. Водночас, скаржником в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що ознайомилась із текстом оскаржуваного рішення лише 02.09.2021, під час ознайомлення з матеріалами даної справи.

Обґрунтовуючи наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, апелянт у скарзі надає юридичний аналіз підстав правомірності набуття ТОВ «УАХК» прав іпотекодержателя та подальшої уступки цього права на користь ТОВ «Інвесткомм»; за доводами скаржника саме це слугувало підставою для звернення ОСОБА_2 із відповідною скаргою до Міністерства; також скаржником підтримується позиція Міністерства про те, що в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приймаючи рішення від 29.07.2019 №47987701 про перехід права іпотеко держателя за договором, державний реєстратор Рашков А.Г. належним чином не перевірив документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а приймаючи рішення від 21.05.2020 №52317076 про реєстрацію права власності на квартиру за товариством, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. здійснила державну реєстрацію переходу права власності на квартиру без необхідних документів, передбачених законодавством.

Також апелянт вказує на порушення судом першої інстанції вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема:

- пунктів 1, 2 ст. 3, ч.ч. 3, 4 ст. 120, п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК України, оскільки, за відсутності належних доказів повідомлення третьої особи про розгляд справи, суд не відклав розгляд у зв`язку з її неявкою у судове засідання;

- статей 76, 77 ГПК України, адже суд ухвалив рішення за відсутності доказів, які б підтверджували направлення кредитором поштового відправлення, яким надіслано вимогу з відміткою про вручення та отримання цієї вимоги боржником ОСОБА_2 , а наявна в матеріалах справи довідка АТ «Укрпошта» не є та не може бути належним доказом здійснення кредитором таких дій.

Водночас, ОСОБА_1 вважає безпідставним скасування наказу №4451/5 від 23.12.2020 в частині скасування рішення від 29.07.2019 №47987701 про перехід права іпотекодержателя за договором, вчинене державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г. виключно з підстав неповідомлення Міністерством ТОВ «УАХК» про наявність скарги та про її розгляд, вказуючи, що у відповідності до ст. 514 Цивільного кодексу України усі права ТОВ «УАХК», у тому числі і ті, що стосуються реєстраційних дій, перейшли до ТОВ «Інвесткомм», яке було повідомленим про розгляд скарги. Таке порушення, на переконання апелянта є формальним, а враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії від 29.07.2019 №47987701 були наявні дві заборони, а саме, заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна та заборона приватного виконавця Коновалова О.С. про накладення арешту на майно ОСОБА_2 , рішення державного реєстратора від 29.07.2019 №47987701 має бути скасовано як таке, що суперечить вимогам законодавства.

До апеляційної скарги скаржником було додано нові докази, а саме, копія договору про передачу залишкового майна (активів) у власність акціонера №2/1 від 17.03.2020, копія Акту приймання-передачі від 17.03.2020 з додатком №4 (кредити), однак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 269 ГПК України, такі докази апеляційною інстанцією не приймаються, оскільки заявником не долучено доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21; відкрито апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21; призначено спільний розгляд апеляційних скарг; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5768/21 від 09.11.2021 у зв`язку перебуванням судді Агрикової О.В., яка входить до складу колегії суддів на лікарняному з 26.10.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2042/21.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 апеляційні скарги у справі №910/2042/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Кравчука Г.А., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2021 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 прийнято до провадження вищевказаним складом суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6257/21 від 07.12.2021 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г., який входить до складу колегії суддів на лікарняному з 07.12.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2042/21.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 апеляційні скарги у справі №910/2042/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Кравчука Г.А., Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду та призначено до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 у розгляді апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 оголошено перерву на 19.01.2022.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/6634/21 від 28.12.2021 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А., який входить до складу колегії суддів у відпустці з 20.12.2021 та неможливістю вирішення питання щодо зупинення провадження у відповідності до пункту 17.12 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2042/21.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021 апеляційні скарги у справі №910/2042/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 прийнято до провадження у новому складі суду, а саме: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.; зупинено апеляційне провадження у справі № 910/2042/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 поновлено апеляційне провадження у справі №910/2042/21; апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 призначено до розгляду на 02.03.2022; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2042/21.

02.03.2022 судове засідання у справі №910/2042/21 не відбулось у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2022 апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 призначено до розгляду на 01.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 розгляд вищевказаних апеляційних скарг на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 відкладено на 06.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 розгляд апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 відкладено на 20.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2022 оголошено перерву до 17.08.2022.

В судовому засіданні 17.08.2022 представники скаржників підтримали вимоги апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовів позивача та третьої особи у справі.

Представник позивача проти вимог апеляційних скарг заперечив, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні скарг, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

17.08.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, наявні у справі, врахувавши пояснення надані учасниками справи в судових засіданнях, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, а вимоги - такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач - ТОВ «Інвесткомм», так і третя особа із самостійними вимогами на предмет спору - ТОВ «УАХК» звернулись до суду із вимогами до відповідача - Міністерства юстиції України про скасування наказу №4451/5 від 23.12.2020, прийнятого за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 30.03.2020 (зареєстрована Міністерством 01.04.2020 за №9756-33-20) з доповненнями до неї від 22.05.2020 (зареєстрованими Міністерством 25.05.2020 за №14637-33-20) на рішення:

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2019 №47987701, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г. (далі - рішення1);

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.01.2020 №50830222, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. (далі - рішення2);

- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.05.2020 №52317076, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. (далі - рішення3).

Оскаржуваним Наказом №4451/5 від 23.12.2020 скаргу ОСОБА_2 від 30.03.2020 задоволено частково; скасовано рішення від 21.05.2020 №52317076, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною (рішення3) та рішення від 29.07.2019 №47987701, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим Андрієм Георгійовичем (рішення1).

Підставою для скасування послугував Висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 03.11.2020 (далі - Висновок Колегії від 03.11.2020) за результатами скарги ОСОБА_2 від 30.03.2020 з доповненнями від 23.05.2020.

У Висновку Колегії від 03.11.2020 зазначено, що на підставі оскаржуваного рішення1 (від 29.07.2019 №47987701) державним реєстратором Рашковим А.Г. за результатами розгляду заяви про внесення змін до Державного реєстру прав від 29.07.2019 №35204488 внесено зміни до записів про іпотеку №3547492 та обтяження №3544502, а саме змінено іпотекодержателя - Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія».

Однак, з Державного реєстру прав встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення (від 29.07.2019 №47987701) діяла заборона власника про заборону вчинення реєстраційних дій від 22.07.2019 №35109193 щодо квартири, яку державним реєстратором Рашковим А.Г. не встановлено та, з урахуванням даної обставини, не зупинено проведення відповідних реєстраційних дій.

Водночас, у Висновку Колегії від 03.11.2020 вказано, що з Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення3 (від 21.05.2020 №52317076) приватним нотаріусом Тверською І.В. здійснено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» на квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, оскаржуване рішення прийняте приватним нотаріусом Тверською І.В. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності, до якої не додано засвідченої іпотекодержателем копії рекомендованого поштового відправлення, яким надіслано вимогу про усунення порушення основного зобов`язання або умов іпотечного договору, з відміткою про вручення адресату, або засвідченої іпотекодержателем копії рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчених іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та які повернулись відправнику у зв`язку з відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчених іпотекодержателем паперових копій електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачена можливість обміну електронними документами).

Звертаючись із позовом, як позивач так і третя особа з самостійними вимогами вказують на те, що ОСОБА_2 було пропущено строк для подання до Міністерства скарги, так як скаржник міг дізнатися та ймовірно дізнався про оскаржувані ним рішення державних реєстраторів значно раніше, а не 31.01.2020, як про це вказував скаржник у скарзі.

Крім того, за твердженням позивача та третьої особи, Міністерство не повідомило про розгляд скарги позивача та ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон», а також ТОВ «Аграрно-хімічна компанія», при цьому, копії скарги та доданих до неї документів не були спрямовані на адреси вказаних осіб; більш того, на адвокатський запит позивача Міністерством була надана відповідь про те, що серед вхідних документів Міністерства інформація щодо наявності скарги ОСОБА_2 чи інших осіб на оскаржувані реєстраційні дії відсутня.

Також, за твердженнями позивача, Міністерством було порушено строк розгляду скарги ОСОБА_2 , оскільки у відповідності до Порядку №1128 та Закону України «Про звернення громадян» строк розгляду скарги не може перевищувати 45 днів, натомість скарга ОСОБА_2 розглядалась відповідачем майже 9 місяців. При цьому, позивач наголосив на невідповідності викладених у Висновку Колегії від 03.11.2020 обставин стосовно відсутності доказів на підтвердження спрямування на адресу ОСОБА_2 вимоги про усунення порушень, оскільки приватному нотаріусу були надані вказані документи.

Розглядаючи заявлений до Міністерства спір, колегія суддів враховує, що хоча до предмету доказування у справі входить перевірка законності наказу №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги», прийнятого при здійсненні Міністерством повноважень, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон № 1952-IV) та Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1150 (далі також - Порядок №1128), спір фактично має приватноправовий характер.

Колегія суддів виходить з того, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою ТОВ «Інвесткомм» та ТОВ «УАХК» з наказом Міністерства №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги», а позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Отже, позовні вимоги у даній справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття юридичними особами цивільних прав щодо спірного об`єкту нерухомого майна і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб.

У справі, що переглядається, позивач та третя особа із самостійними вимогами вбачають порушення свої прав у наслідках, зумовлених наказом Міністерства №4451/5 від 23.12.2020 «Про задоволення скарги», які вони вважають неправомірними, дані наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер, а також пов`язані з реалізацією майнових інтересів цих осіб, тому визнання незаконними (протиправними) такого рішення є способом захисту цивільних прав та інтересів цих юридичних осіб.

Надаючи оцінку передумовам виникнення спірних правовідносин, колегією суддів встановлено, що 25.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» (банк, кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник, боржник) було укладено Кредитний договір №RA-000837, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19000000,00 грн строком до 25.11.2023, а позичальник зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк, сплативши при цьому, відсотки за користування кредитом та інші, передбачені договором платежі.

Боржник за кредитним договором - ОСОБА_2 залучений до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, у письмових поясненнях у справі не заперечував обставин отримання ним кредитних коштів за договором №RA-000837 від 25.11.2013. Матеріали справи не містять доказів добровільного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору та сплати ним суми кредиту, відсотків за користування та інших обов`язкових платежів.

Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань до договором №RA-000837 від 25.11.2013, між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» було укладено договір поруки №RA-000837/S-1 від 25.11.2013, за умовами якого боржник - ОСОБА_2 та ТОВ «УАХК» є солідарними боржниками.

Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором №RA-000837 від 25.11.2013, між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» та ОСОБА_2 також 26.11.2013 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Договір іпотеки від 26.11.2013 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковською О.Р. 26.11.2013, зареєстровано в реєстрі за №2644.

За умовами п. 5.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (позасудове врегулювання), яким вважатиметься застереження, що міститься у пункті 5.3. цього Договору. Порядок реалізації Предмета іпотеки для погашення заборгованості за Кредитнимдоговором визначається Іпотекодержателем та може здійснюватися як із залученням Іпотекодавця, так і без нього, всіма можливими засобами, зокрема, aле не обмежуючись, через аукціони (прилюдні торги), біржі тощо.

Пунктами 5.3., 5.3.1. договору визначено, що даний пункт є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, визнається Сторонами та відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, що надає право Іпотекодержателю в порядку позасудового врегулювання звернути стягнення на Предмет іпотеки на підставі даного Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання може здійснюватись шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки у рахунок виконання Кредитного договору в порядку, встановленому статтею 37 3акону України «Про іпотеку». У цьому випадку право власності на Предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя з дня, наступного за останнім днем строку, визначеного для виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору у вимозі для усунення порушень, яка буде надіслана Іпотекодержателем згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку».

Після переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет Іпотеки будь-які наступні вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем Кредитного договору у межах суми, за якою було оцінено предмет Іпотеки на момент здійснення прийняття у власність, є недійсними.

Також матеріалами справи підтверджується, що 26.07.2019 листом-вимогою №737/13 ПАТ «Банк «Юнісон» звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» з вимогою дострокового погашення кредитної заборгованості за договором від 25.11.2013 №RA-000837 у розмірі 5044576,43 грн.

Свою вимогу Банк обґрунтував наявним станом на 25.07.2019 боргу ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 18 165 706,43 грн та набуттям Банком права власності на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 13 121 128,00 грн.

Тобто, на момент звернення Банку до поручителя 26.07.2019, увесь розмір зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором складав 5 044 576,43 грн.

Матеріалами справи, а саме платіжним дорученням №1748 від 26.07.2019 підтверджується перерахування ТОВ «УАХК» на рахунок Національного банку України, у зв`язку з перебуванням ПАТ «Банк «Юнісон» на момент оплати у процедурі ліквідації, грошових коштів у розмірі заявлених до стягнення Банком вимог, а саме 5 044 576,43 грн.

Скеровуючи поручителю - ТОВ «УАХК» лист від 29.07.2019 №743/13, ПАТ «Банк «Юнісон» підтвердив, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 25.11.2013 №RA-000837 у розмірі 18 165 706,43 грн - відсутня.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

За умовами п. 4 договору поруки, у разі виконання поручителем вимог, заявлених до боржника, поручитель набуває прав Кредитора (тобто, Банку) як в основному зобов`язанні (кредитному), так і в похідних (забезпечувальних).

За нормою ч. 2 ст. 556 цього ж Кодексу, до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Оскільки матеріали справи містять докази виконання поручителем вимог, які існували на момент звернення до нього Банку у повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «УАХК» набуло прав кредитора, а також іпотекодержателя за договорами від 25.11.2013 №RA-000837 (кредитний) та від 26.11.2013 №2644 (іпотечний), в силу умов договору поруки №RA-000837/S-1 від 25.11.2013, п. 3 ч.1 ст. 512, п.2 ч.1 ст.556 ЦК України.

Водночас, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання ОСОБА_2 на лист ПАТ «Банк «Юнісон» від 11.09.2019 №848/1/13.

Листом Банк повідомляє про набуття ним права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з систематичним невиконанням боржником зобов`язань за кредитним договором.

За інформацією, що міститься у листі, 25.07.2019 державним реєстратором прийнято рішення №47955402 про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Банком. У подальшому, Міністерством юстиції України наказом від 16.08.2019 скасовано запис №47955402, у зв`язку з чим кредитну заборгованість було відновлено на поточному балансі Банку.

Цим листом Банк також відкликав раніше надану довідку від 29.07.2019 №743/13.

Натомість, у поданій ОСОБА_2 . Міністерству скарзі (т. 1, арк.. 35) останній наголошував на тому, що 29 січня 2020 року він дізнався про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ПАТ «Банк «Юнісон», після чого лише 24.02.2020 звернувся до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Тобто, подана ОСОБА_2 копія листа банку від 11.09.2019 №848/1/13 так і інформація, викладена ОСОБА_2 у скарзі від 30.03.2020 містить суперечливі дані щодо моменту скасування державної реєстрації за Банком права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а тому не може спростовувати виконання ТОВ «УАХК» зобов`язань ОСОБА_2 перед Банком у повному обсязі, які існували на 29.07.2019.

Учасниками спору до суду першої інстанції не надано доказів, які б підтверджували існування боргових зобов`язань у ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Юнісон» в рахунок погашення яких Банком було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, розглядаючи спір, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав стверджувати, що до ТОВ «УАХК» перейшли права Іподекодержателя (Банку), а оскільки за приписами ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень-це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то у Товариства відповідно виникло право зареєструвати за собою відповідне обтяження.

Такі дії і було здійснено Товариством шляхом звернення до державного реєстратора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашкова А.Г. та прийняття ним рішення від 29.07.2019 №47987701 (оскаржуване ОСОБА_2 рішення1).

Оскільки колегією суддів встановлено, що на момент вчинення реєстраційної дії до ТОВ «УАХК» перейшли права Кредитора та Іпотекодержателя за відповідними договорами у зв`язку з виконанням ним зобов`язань за ОСОБА_2 у повному обсязі у розмірі, який існував на момент їх виконання, відповідно скасування такої дії Міністерством впливає на набуті позивачем права.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що у подальшому було скасовано набуття ПАТ «Банк «Юнісон» права власності на інший предмет іпотеки, то боргові зобов`язання за кредитним договором є відновленими, відтак і ТОВ «УАХК» не набуло прав кредитора та Іпотекодавця, з огляду на невиконання ним боргових зобов`язань у повному обсязі.

Предметом спору у справі, що переглядається є з`ясування обставин розгляду Міністерством скарги ОСОБА_2 на дії державних реєстраторів, а тому обставини з`ясовуються у розрізі дії законодавства та обставин справи, що існували на момент розгляду державним реєстратором заяви про проведення державної реєстрації.

Будь-які інші зміни обставин та взаємовідносин між сторонами не стосуються предмету спору у справі, що переглядається. Судом не здійснюється комплексний розгляд спору між ОСОБА_2 та іншими особами щодо майна, переданого ним в іпотеку, а лише у межах заявлених позивачем та третьою особою позовних вимог.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлюється, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Пунктом 7.5 договору іпотеки сторони погодили, що Іпотекодержатель має право повністю або частково перевести свої права по цьому договору третій особі без згоди Іпотекодавця.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.01.2020 та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 27.01.2020, які було укладено між ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» та ТОВ «Інвесткомм», до позивача перейшли всі права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 26.11.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковською О.Р. 26.11.2013, зареєстрованим в реєстрі за №2644, відомості про що було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.01.2020.

Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 27.01.2020 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.В. Ним же, як державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію за ТОВ «Інвесткомм» права Іпотекодержателя. Рішення від 27.01.2020 №50830222 також оскаржуване ОСОБА_2 (рішення2).

У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» набуло право власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація набуття права власності здійснена державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 21.05.2020 за №52317076 (також оскаржуване ОСОБА_2 рішення3).

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Процедура розгляду скарги визначена статтею 37 Закону № 1952-IV та Порядком № 1128.

Так, відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Положеннями частин п`ятої-шостої статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Частиною восьмою статті 37 Закону № 1952-IV визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги, серед яких, зокрема: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Отже, однією з підстав для відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Пунктом 5 Порядку № 1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України.

При цьому, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги. Тобто Міністерство юстиції України позбавлено дискреційних повноважень щодо вирішення питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 6 липня 2018 року у справі № 826/3442/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 826/10548/17.

Одночасно, колегія суддів також враховує, що порівняльний аналіз термінів «дізналася» та «могла дізнатися», що містяться у ст. статті 37 Закону № 1952-IV, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Таким чином, ОСОБА_2 , відхиляючи у своїх поясненнях, скерованих до Міністерства, доводи ТОВ «Інвестком» та приватного нотаріуса Войтовського В.С., про можливість ознайомлення зі зміною іпотекодержателя належного йому майна ще у 2019 році, мав довести і той факт, що він не міг дізнатися про вчинення реєстраційної дії, що порушує його цивільне право.

У питаннях обізнаності із можливими порушеннями цивільного права, за змістом ст. 37 Закону № 1952-IV, законодавець виходить не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалася про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, встановлений ст. 37 Закону № 1952-IVперебіг 60-денного строку починається від дня, коли особа повинна була довідатися про вчинення реєстраційної дії, що порушує її права. Під можливістю довідатися про порушення права в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини або існування в особи певних зобов`язань як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи №569/15042/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи - ПАТ «Банк «Юнісон» про визнання попереднього договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» про визнання попереднього договору дійсним та зобов`язання укласти договір купівлі-продажу ОСОБА_2 ще у грудні 2020 року отримав інформацію про зміну Іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2013 з ПАТ «Банк «Юнісон» на ТОВ «УАХК».

Так, ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04.12.2019 у справі №569/15042/19 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12.08.2019 про забезпечення зустрічного позову у справі №569/15042/19. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12.08.2019 заяву ОСОБА_5 про забезпечення зустрічного позову задоволено. Забезпечено зустрічний позов, шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі від 04.12.2019 у справі №569/15042/19 Рівненським апеляційним судом зауважено, що 26.11.2019 ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», яке не приймало участі в справі, подано на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12.08.2019 апеляційну скаргу, посилаючись на те, що до нього перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.11.2013, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 04.12.2019 у справі №569/15042/19 Рівненським апеляційним судом також зобов`язано сторін спору надати відзив на апеляційну скаргу до 20.12.2019.

Прийняття апеляційним судом до провадження скарги свідчить про дотримання ТОВ «УХКХ» вимог ч. 4 ст. 356 Цивільного процесуального кодексу України (далі також - ЦПК України) в частині додання до апеляційної скарги копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За нормою ст. 361 ЦПК України разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи. Учасниками справи відповідно до ч. 1 ст. 42, ст. 48 ЦПК України є позивач та відповідач.

У постанові Рівненського апеляційного суду від 21.01.2020 зауважено, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Миронюк Д.Д. вказував, що апелянт не є іпотекодержателем спірної квартири, тому оскаржувана ухвала не порушує прав останнього у зв`язку з чим просив ухвалу залишити без змін.

Також, Рівненським апеляційним судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», що підтверджується відповідними записами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2019, а тому вжиті судом заходи забезпечення позову впливають на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Оскільки за нормою ст. 361 ЦПК України копія ухвали про відкриття апеляційного провадження разом із копією апеляційної скарги та доданих до неї доказів надсилаються на адресу кожної із сторін спору, враховуючи встановлений судом строк надання відзиву до 20.12.2019, прийняття до розгляду поданого представником ОСОБА_2 як позивача (та відповідача за зустрічним позовом) відзиву, колегія суддів приходить до висновку, що про зміну іпотекодержателя належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був обізнаний ще у грудні 2019 року.

Розглядаючи справу, колегія суддів також враховує, що у період часу з 24.05.2019 до 06.05.2020 ОСОБА_6 як власник майна п`ятнадцять раз звертався до державних реєстраторів із заявами власника про заборону вчинення реєстраційних дій щодо майна за адресою: АДРЕСА_1 , тобто як на момент прийняття державним реєстратором Рашковим А.Г. оскаржуваного рішення (від 29.07.2019 №47987701), так і на час розгляду судом справи №569/15042/19 питання вчинення реєстраційних дій щодо майна, належного ОСОБА_2 , ретельно ним відстежувалось та контролювалось.

Колегія суддів також враховує, що представником ОСОБА_2 у справі №569/15042/19 виступає ОСОБА_7 як адвокат - свідоцтво №001481, видане 15.03.2019 Радою адвокатів Івано-Франківської області.

09.06.2017 Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року затверджено Правила адвокатської етики. 15.02.2019 З`їздом адвокатів України 2019 року затверджено зміни до Правил адвокатської етики.

Колегія суддів зауважує, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката.

Стаття 18 Правил адвокатської етики передбачає інформування адвокатом клієнта щодо ведення дорученої йому справи. Так, адвокат інформує клієнта щодо ведення дорученої йому справи, у тому числі щодо правової позиції у справі.

Адвокат повинен неупереджено й об`єктивно повідомити клієнту наявність відомих йому фактичних і правових підстав, які можуть позитивно або негативно впливати на ймовірне виконання певного доручення, і поінформувати в загальних рисах, який час і обсяг роботи вимагатиметься для виконання цього доручення та які правові наслідки досягнення результату, що бажає клієнт.

Стаття 26 Правил адвокатської етики встановлює обов`язок адвоката інформувати клієнта про його законні права та обов`язки. Адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта прохід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

За викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 не міг не знати про подання ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія» у справі №569/15042/19 апеляційної скарги на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12.08.2019, про відкриття провадження за нею, а також про наявність реєстраційної дії від 29.07.2019 №47987701 вчиненої Рашковим А.Г. ще у грудні 2019 року. Саме у цей час було відкрито провадження, направлено на його адресу копію апеляційної скарги, підготовлено адвокатом Миронюком Д.Д. відзив на апеляційну скаргу, підписано його власноруч та подано до суду.

Оскільки адвокат Миронюк Д.Д. був присутній у судовому засіданні 21.01.2020 та обізнаний із резолютивною частиною постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що з 22.01.2020 ОСОБА_2 не міг не бути поінформований про обставини розгляду справи №569/15042/19, відтак, саме із цієї дати має бути розрахований встановлений ст. 37 Закону № 1952-IV перебіг 60-денного строку звернення до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2019 №47987701, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г. лише 30.03.2020 (зареєстрована Міністерством 01.04.2020 за №9756-33-20), пропустивши встановлений ст. 37 Закону № 1952-IV строк на 8 днів. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

Колегія суддів також наголошує на тому, що під час розгляду скарги ОСОБА_2 на дії державних реєстраторів Міністерству було обізнане з наявністю постанови Рівненського апеляційного суду від 21.01.2020, і ТОВ «Інвесткомм», і державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. неодноразово наголошували про обставини цієї справи, обізнаність ОСОБА_2 із наявністю реєстраційної дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2019 №47987701 та пропуск ним встановленого ст. 37 Закону № 1952-IV строку, однак залишили ці обставини поза увагою.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши скаргу ОСОБА_2 та скасувавши внаслідок розгляду рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2019 №47987701, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г., Міністерство діяло всупереч вимогам ст. 19 Конституції України та з порушенням ст. 37 Закону № 1952-IV.

Відтак, у частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2019 №47987701, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г., наказ Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 підлягає скасуванню.

Відповідно, позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору підлягає частковому задоволенню, оскільки матеріалами справи не доведено порушення прав ТОВ «УАХК» наказом Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 в частині скасування Міністерством рішення3 (про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.05.2020 №52317076, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.) або ж відмови у задоволенні скарги щодо скасування рішення2 (про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.01.2020 №50830222, прийнятого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С.).

Як уже було встановлено, у травні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвесткомм» на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» набуло право власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції станом на дату проведення реєстраційної дії, встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Реєстрація набуття права власності здійснена державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 21.05.2020 за №52317076.

Реєструючи факт набуття за ТОВ «Інвесткомм» права власності на предмет іпотеки, державний нотаріус вказала у розділі «Підстава для державної реєстрації права власності» Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно такі відомості:

дублікат договору іпотеки, серія та номер: 352, виданий 30.03.2020, Видавник: ПНКМНО Жуковська О.Р.,

дублікат договору про внесення змін та доповнень №1 до договору іпотеки, посвідченого ПНКМНО Жуковською О.Р. 26.11.2003 та зареєстрованого в реєстрі за №2644, серія та номер: 353, виданий 30.03.2020; Видавник: ПНКМНО Жуковська О.Р.,

договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 104, виданий 27.01.2020. Видавник: Войтовський В.С.

У п. 61 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 зазначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Міністерство наказом №4451/5 від 23.12.2020 скасувало згадану реєстраційну дію з огляду на відсутність доказів на підтвердження спрямування на адресу ОСОБА_2 вимоги про усунення порушень, що було встановлено Міністерством шляхом перевірки розділу «підстави для державної реєстрації права власності».

Однак, під час судового розгляду, судом встановлено, що 28.01.2020 позивач направив на адресу ОСОБА_2 вимогу №01-1 від 28.01.2020 в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку», в якій повідомив про існування боргу за кредитним договором та вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 044 578,43 грн. Також, позивач попередив ОСОБА_2 про те, що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30-ти денного строку ним буде звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вказана вимога була направлена на адресу реєстрації/місцезнаходження ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом також встановлено, що вимога позивача №01-1 від 28.01.2020 не була отримана ОСОБА_2 , була повернута відправнику (позивачу) у зв`язку з закінченням терміну зберігання, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку.

06.03.2020 позивач повторно направив на адресу ОСОБА_2 вимогу №02-1 від 06.03.2020 в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку», в якій повідомив про існування боргу за кредитним договором та вимагав сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 5044578,43 грн. Також, позивач попередив ОСОБА_2 про те, що у разі невиконання цієї вимоги протягом 30-ти денного строку позивач зверне стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вказана вимога була направлена на адресу реєстрації/місцезнаходження ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 з описом вкладення (за №010), з оголошеною цінністю та з повідомленням про вручення, про що зазначено на накладній АТ «Укрпошта», яка наявна в матеріалах справи.

Як вбачається з довідки АТ «Укрпошта» №33-П-4377/П-4486 від 21.04.2020, у такій вказано, що за повідомленням Київської міської дирекції «Укрпошти» відправлення від 06.03.2020 №010 надійшло 07.03.2020 до відділення поштового зв`язку №33 та було вручене адресату 23.03.2020.

При цьому, додатком до вказаного листа «Укрпошти» є копія накладної про вручення відправлення №010, з якої вбачається, що поштове відправлення (тобто, вимога позивача №02-1 від 06.03.2020) було отримано ОСОБА_2 (наявний підпис отримувача на накладній).

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання ТОВ «Інвесткомм» положень чинного законодавства в частині надання ОСОБА_2 можливості виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №RA-000837 від 25.11.2013.

Як встановлено судом першої інстанції, докази отримання скаржником ( ОСОБА_2 ) вимоги про усунення порушень були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тверській Інессі Володимирівні під час проведення реєстраційної дії, що було також підтверджено самим нотаріусом під час засідання колегії.

Міністерством в апеляційній скарзі, як і іншими учасниками спору, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , не заперечувались наведені обставини під час розгляду даної справи.

Матеріали справи не містять доказів обставин, які унеможливили внесення державним реєстратором - приватним нотаріусом Тверською І.В. довідки АТ «Укрпошта» №33-П-4377/П-4486 від 21.04.2020 до розділу «Підстави для державної реєстрації права власності». Такі обставини Міністерством під час розгляду скарги ОСОБА_2 також не досліджувались та не з`ясовувались.

Одночасно, оскільки державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. прийнято рішення та здійснено державну реєстрацію через місяць від дати довідки АТ «Укрпошта», а саме, 21.05.2020, колегія суддів приходить до висновку, що на момент прийняття рішення3 Товариством було дотримано процедурного порядку повідомлення боржника ОСОБА_2 відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» з наданням доказів такого повідомлення (разом з доказами отримання боржником вимоги про усунення порушень) державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тверській Інессі Володимирівні, як і державним реєстратором дотримано норм закону при перевірці заяви на предмет відповідності її вимогам законодавства.

Тобто, державним реєстратором правомірно було прийнято рішення від 21.05.2020 №52317076, яким здійснено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_2 до ТОВ «Інвесткомм» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, скасовуючи рішення державного реєстратора від 21.05.2020 №52317076 у зв`язку з недотриманням п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Міністерством не було враховано обставин обізнаності боржника із намірами кредитора щодо реалізації іпотечного майна в рахунок погашення боргових зобов`язань.

Колегія суддів, також відхиляє доводи скаржника ОСОБА_1 про недотримання судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України.

Так, заявник апеляційної скарги наголошує, що суд ухвалив рішення за відсутності доказів, які б підтверджували направлення кредитором поштового відправлення, яким надіслано вимогу з відміткою про вручення та отримання цієї вимоги боржником (тобто ОСОБА_2 ). При цьому, довідка АТ «Укрпошта» не є та не може бути належним доказом здійснення кредитором таких дій.

Стаття 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За нормою ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що довідка АТ «Укрпошта» №33-П-4377/П-4486 від 21.04.2020 є належним та допустимим доказом для суду, оскільки підтверджує обставини, що входять у предмет доказування.

До того ж, надання Товариством на підтвердження дотримання вимог закону в частині повідомлення боржника Товариством довідки АТ «Укрпошта», а не оригіналу поштового повідомлення про вручення вимоги, не спростовує обставин обізнаності ОСОБА_2 із намірами кредитора та ігнорування можливості сплатити борг, що у свою чергу вказує на дотримання державним реєстратором вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Доводи ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Натомість скасування державної реєстрації суто із формальних підстав (надання товариством довідки, а не поштового повідомлення про вручення), за умови встановлення судом та Міністерством під час розгляду скарги обставин направлення Товариством вимоги ОСОБА_2 , отримання її ОСОБА_2 та обізнаності державного реєстратора із цими обставинами, суперечить принципу верховенства права.

Відповідно, позов ТОВ «Інвесткомм» підлягає частковому задоволенню, а саме, в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 про скасування рішення від 21.05.2020 №52317076, оскільки матеріалами справи не доведено порушення прав ТОВ «Інвесткомм» наказом Міністерства юстиції України №4451/5 від 23.12.2020 в частині скасування Міністерством рішеннявід 29.07.2019 №47987701 (прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земельного водного фонду міста Києва «Плесо» Рашковим А.Г.).

На переконання суду апеляційної інстанції є непереконливими та безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині порушення судом першої інстанції пунктів 1, 2 ст. 3, ч.ч. 3, 4 ст. 120, п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК України. Зокрема, скаржник наголошує, що за відсутності належних доказів повідомлення третьої особи про розгляд справи, суд не відклав розгляд у зв`язку з її неявкою у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.07.2021 ОСОБА_1 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог, незважаючи на те, що на підтвердження набуття нею права власності на спірне нерухоме майно надано лише договір дарування від 25.06.2021 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №263285577 від 25.06.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.07.2021 повідомлено учасників спору, у тому числі і ОСОБА_1 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.07.2021, при цьому, явка представників учасників судового процесу в засідання не визначалась судом обов`язковою.

Враховуючи процесуальний статус особи апелянта, тривалий строк розгляду спору та зважаючи на ту обставину, що явка учасників справи не визнавалась обов`язковою, колегія суддів не вбачає у діях суду першої інстанції порушень вимог пунктів 1, 2 ст. 3, ч.ч. 3, 4 ст. 120, п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК України.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 275).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частинами 1, 4 ст. 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі має бути змінене у його мотивувальній частині (зокрема щодо підстав для задоволення позову в частині), в іншій частині судове рішення має бути залишене без змін. Відтак, підстави для задоволення апеляційних скарг - відсутні.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційних скарг витрати за їх подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021у справі №910/2042/21залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/2042/21 залишити без змін.

4. Матеріли справи №910/2042/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.09.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз