номер провадження справи 15/81/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
20.09.2022 Справа № 908/1111/22
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув заяву ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» №б/н від 08.09.2022 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/1111/22
про стягнення грошових коштів
Представники сторін: не з`явилися.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.09.2022 у справі №908/1111/21 позов товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІМІДЖ» до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про стягнення заборгованості в розмірі 584.351,73 грн, з яких: основна заборгованість у розмірі 489.247,44 грн, пеня у розмірі 40.298,39 грн, інфляційні втрати в розмірі 50.207,53 грн, 3% річних в розмірі 4598, 37 грн задоволено частково. З товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» стягнуто на користь ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» основний борг у розмірі 489.247,44 грн, індекс інфляції в розмірі 54.015,45 грн, 3% річних в розмірі 6002,80 грн та витрати з судового збору у розмірі 8238,69 грн.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження за участю представників сторін.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2022 та надіслано всім учасникам справи засобами поштового зв`язку.

До Господарського суду Запорізької області 09.09.2022 від ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» (позивач у справі) надійшло клопотання (документ сформований в системі «Електронний суд») про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13.000,00 грн. До заяви додані копія договору про надання правової допомоги від 14.07.2022, додаткова угода до договору б/н від 25.07.2022, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 07.09.2022, розрахунок вартості наданих послуг, ордер серії АР №1086954 від 14.07.2022 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, докази направлення заяви відповідачу. Заявник в клопотанні просив суд розглянути дане клопотання без участі представника позивача.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.09.2022 заяву ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» передано на розгляд судді Горохову І.С.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.09.2022 №П-435/22, враховуючи перебування судді Горохова І.С. у відпустці, відповідно до п. 2.3.3., 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №908/1111/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2022 справу №908/1111/22 для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 12.09.2022 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІМІДЖ» (позивач у справі) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №908/1111/22 прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 20.09.2022 об 11-00 год. Явку сторін в судове засідання визнано необов`язковою. Відповідачу запропоновано у строк до 19.09.2022 надати суду відзив/пояснення з нормативним та документальним обґрунтуванням щодо зазначених заявником обставин.

З метою дотримання рівності прав всіх учасників справи та своєчасної можливості відповідачу висловити свою правову позицію щодо заявлених позивачем вимог суд копію ухвали від 12.09.2022 про призначення судового засідання з розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надіслав на електрону пошту відповідача.

20.09.2022 на електрону адресу суду від представника (адвоката) товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» надійшли заперечення щодо викладених позивачем обставин у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу. В запереченнях відповідач зазначав про зменшення суми витрат на правничу допомогу, а в задоволенні заяви ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13.000,00 грн просив відмовити. В обґрунтування своїх доводів заявник посилається на недотримання позивачем положень ст. ст. 123-124, 162 ГПК України, а саме незазначення позивачем у позові про намір стягнути судові витрати на послуги адвоката та ненадання в подальшому відповідних клопотань під час розгляду справи. Зауважував, що гонорар є єдиною формою винагороди адвоката за здійснення своєї діяльності. Надання жодного виду виду правових послуг відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на суму 3000,00 грн здійснено не було, позивачем таких доказів не надано. Щодо іншого розміру заявлених вимог в розмірі 10.000,00 грн, зауважує, що позивачем лише зазначається фіксована сума (надається акт прийому) без врахування складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин, а також часу, який був затрачений на підготовку документів. Зі змісту наданих позивачем документів не вбачається часу, який витратив адвокат, на підготовку зазначених в акті документів, що в дійсності може свідчити про порушення вимог ст. 126 ГПК України, а відтак розрахунок понесених витрат не є об`єктивним та підлягає зменшенню. Звертав увагу суду, що під час розгляду справи судом прийнято до уваги введення в країні воєнного стану, у зв`язку з чим позовні вимоги було задоволено частково. На думку відповідача стягнення інфляційних втрат та 3% річних вже є покладанням на нього додаткової відповідальності.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд заяви відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався без допомоги звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Розглянувши матеріали зазначеної заяви, господарський суд дійшов висновку про часткове її задоволення виходячи з наступного:

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В позовній заяві в розділі «На виконання ст. 162 ГПК України…» позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи складаються з судового збору за подання позову в розмірі 8765,28 грн і витрат на правничу допомогу, які будуть заявлені надалі у визначеному ГПУ України порядку, і наразі їх розмір орієнтовно визначити неможливо.

Отже, позивач дотримався положень ст. 129 ГПК України, зазначивши про свій намір стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Крім того, законодавець надає стороні право протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, звернутися до суду з вимогами про стягнення судових витрат.

Як вже зазначалося судом вище, рішення суду по справі №908/1111/22 складено та підписано 09 вересня 2022.

Цього ж дня позивач надіслав до суду клопотання про стягнення судових витрат.

Зазначені дії позивача відповідають приписам діючого законодавства щодо строків звернення до суду з відповідною заявою.

Верховний Суд у ряді постанов, зокрема у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020, зазначав, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.

З огляду на викладене суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу внаслідок незазначення позивачем суми цих витрат у позові або іншому клопотанні/заяві під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п.4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої сторонами домовленості.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 14.07.2022, укладений Кузнецовим Іллею Сергійовичем (виконавець, адвокат) та ТОВ «СПЕЦІМІДЖ» (замовник, клієнт).

Відповідно до п. 1.1 даного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлену у порядку та строки,обумовлені сторонами.

Згідно з п. 3.1 договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату обумовлену сторонами винагороду.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що сума витрат, необхідних для виконання договору, наданої правової допомоги і послуг погоджується сторонами шляхом укладення письмових додаткових угод або без їх укладання за домовленістю. Право Адвоката на отримання невчасного (недовнесеного) гонорару або винагороди не залежить від результату виконання доручення і надання правової допомоги.

Додатковою угодою б/н від 25.07.2022 до договору про надання правової допомоги б/н від 14.07.2022 сторони узгодили, що оплата наданої правової допомоги і витрат Адвоката у справі №908/1111/22 в межах розгляду в суді першої інстанції (Господарському суді Запорізької області) здійснювати у фіксованому розмірі 10000,00 протягом 30 календарних днів з дати набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі, та підлягає перерахуванню клієнтом адвокату на картковий рахунок. Також за прийняття позитивного рішення у цьому спорі на користь клієнта про повне або часткове задоволення заявленого позову, клієнтом оплачується адвокату додаткова винагорода у розмірі 3000,00 грн («гонорар успіху») по вищевказаному у цьому пункті угоди реквізитам адвоката після добровільної оплати відповідачем стягнутої судом у справі №908/1111/22 на користь клієнта суми або її примусового стягнення.

Матеріали справи містять свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ЗП №002030 від 12.02.2019 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1086954 від 14.07.2022.

До заяви позивачем доданий Акт приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведення робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 14.07.2022.

В акті сторони зазначили, що за період з 18.07.2022 по 07,09.2022 року у справі №908/1111/22 в межах розгляду в суді першої інстанції (Господарському суді Запорізької області) Адвокат надав Клієнту наступну правову допомогу:

№ДатаОпис правової допомоги з детальним описом проведених робіт
118.07.2022Підготовка позовної заяви до Господарського суду Запорізької області, за якою відкрито провадження у справі №908/1111/22 за позовом ТОВ "Спецімідж" до ТОВ "Метінвест-Промсервіс" про стягнення заборгованості
218.08.2022Підготовка і відправлення до Господарського суду Запорізької області у справі №908/1111/22 клопотання про надання можливості участі у усіх судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції
322.08.2022Підготовка і відправлення до Господарського суду Запорізької області відповіді на відзив у справі №908/1111/22
423.08.2022Підготовка і відправлення до Господарського суду Запорізької області у справі №908/1111/22 клопотання про відкладення судового засідання у справі та надання можливості участі у усіх подальших судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції
507.09.2022Участь в судовому засіданні у справі №908/1111/22 в Господарському суді Запорізької області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи «ЕазуСоп»
Вартість наданої правової допомоги за цим актом підлягає оплаті у фіксованому розмірі 10000,00 (десять тисяч)грн.

Вартість понесених витрат, яка підлягає компенсації, складає 0 грн.

3. Клієнт не має до Адвоката претензій по наданій правовій допомозі, її вартості та вартості витрат Адвоката,

4. Оплата правової допомоги за цим актом здійснюється Клієнтом на умовах, узгоджених у додатковій угоді б/н від 25.07.2022р. до договору про надання правової допомоги б/н 14.07.2022р., на картковий рахунок НОМЕР_1 (ІВАИ НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк») або НОМЕР_3 (ІВАН НОМЕР_4 в АТ «Універсал банк»), призначення платежу «Оплата винагороди по дог.б/н від 14.07.2022р. і акту б/н від 07.09.2022р.».

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Дослідивши зміст наданої Адвокатом професійної правничої допомоги, про яку зазначено в Акті приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт від 07.09.2022, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

Також, суд зазначає, що розмір судових витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється згідно з умовами договору про надання правової допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Приймаючи до уваги ч. 6 ст. 129 ГПК України відповідач у клопотанні про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу навів свої заперечення щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу, а саме вказував про незазначення позивачем в акті приймання-передачі послуг кількість часу, який витрат адвокат на підготовку зазначених в акті документів у зв`язку з чим можна дійти висновку про необ`єктивність цього розрахунку та наявності підстав для зменшення розміру цих витрат.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо некоректності визначення позивачем загального розміру витрат на професійну правничу допомогу та не дотримання положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою встановлено, що визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Крім того, приймаючи рішення у даній справі від 07.09.2022, суд вимоги позивача задовольнив частково, а саме в частині стягнення основного боргу у розмірі 489 247,44 грн, індексу інфляції в розмірі 54 015,45 грн та 3% річних в розмірі 6002,80 грн. В частині стягнення пені у розмірі 23 342,65 грн відмовлено.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 25.05.2021 по справі №910/7586/19, а саме, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Надавши оцінку усім доданим доказам з урахуванням складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10.000,00 грн від заявленої суми (13.000,00 грн), який відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Решту витрат на правничу допомогу у розмірі 3.000,00 грн суд покладає на позивача.

Підсумовуючи наведене, використовуючи свої дискреційні повноваження, беручи до уваги часткову відмову у задоволенні позовних вимог, застосовуючи принцип пропорційності у визначенні розміру витрат на правову допомогу, заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІМІДЖ» б/н від 08.09.2029 про розподіл судових витрат у справі №908/1111/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Метінвест-Промсервіс (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72; ідентифікаційний код юридичної особи 39641616) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спецімідж (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 7, кв. 95; ідентифікаційний код юридичної особи 35842316) 10.000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) витрат на правничу (правову) допомогу. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. Решту витрат на послуги адвоката залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241, 244 ГПК України 22.09.2022.

Суддя О.В. Федорова