ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 911/1770/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані»

на рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2021

(повне рішення складено 06.05.2022)

у справі № 911/1770/21 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані»

до Фастівської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення

за участю представників:

від позивача: Максименко К.М.;

від відповідача: Щур Ю.Д.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» на рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 911/1770/21 задоволено; рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі № 911/1770/21 скасовано; прийнято нове рішення; позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради від 23.04.2020 № 11/46-LXXV-VII «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) в м. Фастів, площа Привокзальна, 44 ТОВ «Сеал Компані»; стягнуто з Фастівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» 5 675,00 грн судових витрат.

07.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просить стягнути з Фастівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» понесені в суді першої інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 000,00 грн та витрати на підготовку експертного висновку в сумі 36 000,00 грн; стягнути з Фастівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» понесені в суді апеляційної інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1770/21; призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» про ухвалення додаткового рішення на 20.09.2022 о 12:40.

20.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Фастівської міської ради надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких відповідач стверджує, що позивачем при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення порушені вимоги ч. 8 ст. 129, ч. 5 ст. 240 ГПК України.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» в судовому засіданні вимоги та доводи заяви підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» на предмет поданої заяви про про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

За приписами ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Як вказано вище, заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до Північного апеляційного господарського суду 07.09.2022.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З поданої позивачем заяви вбачається, що вона була направлена засобами поштового зв`язку 05.09.2022 (про що свідчить відбиток календарного штемпеля на конверті) та надійшла до суду 07.09.2022. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 31/05/21-01 від 31.05.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «МОНІТУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані», копію додаткової угоди № 1 від 31.05.2021 до договору про надання правничої допомоги № 31/05/21-01, копію рахунку № 1 від 08.06.2021 на суму 6 000,00 грн, копію платіжного доручення № 110 від 07.09.2021 на суму 6 000,00 грн, копію акта про надання правничої допомоги від 13.12.2021, копію договору № 11/06-2021 про надання висновку експерта від 11.06.2021, копію платіжного доручення № 85 від 17.06.2021 на суму 36 000,00 грн, копію акта приймання-передачі виконаних робіт від 26.08.2021, копію договору про надання правничої допомоги № 10 від 03.08.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «АКСІО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані», копію акта надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 10 від 03.08.2022, детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом від 31.08.2022, копію рахунка на оплату гонорару № 10 від 03.08.2022 в розмірі 6 000,00 грн, копію платіжного доручення № 176 від 01.09.2022 на суму 6 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 договору про надання правничої допомоги № 31/05/21-01 від 31.05.2021 об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу, а саме: підготувати та подати до суду позовну заяву про визнання незаконним та скасування рішення Фастівської міської ради від 23.04.2020 року № 11/46-LXXV-VII; представляти його інтереси в суді; підготувати та подати відповідь на відзив, а також необхідні пояснення, заяви та клопотання, апеляційні та касаційні скарги.

Як визначено п. 9 договору, по мірі надання правничої допомоги клієнт сплачує об`єднанню гонорар у розмірі визначеному сторонами в додатковій угоді до договору.

Додатковою угодою № 1 від 31.05.2021 передбачено, що сума гонорару складає 6 000,00 грн.

Згідно з п. 1 договору про надання правничої допомоги № 10 від 03.08.2022 об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу, а саме представляти його інтереси в Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді по справі № 911/1770/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» до Фастівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Фастівської міської ради від 23.04.2020 року № 11/46-LXXV-VII з усіх питань, які виникатимуть в ході судового розгляду, зокрема, але не виключно: 1) брати участь в судових засіданнях; 2) за необхідності подавати будь-які заяви та клопотання, апеляційні та касаційні скарги, відзиви на апеляційні та касаційні скарги; 3) вчиняти усі процесуальні дії, передбачені ГПК України, необхідні для належного захисту прав та інтересів клієнта.

Пунктом 4 вказаного договору сторони погодили, що за надання правничої допомоги клієнт зобов`язаний сплатити гонорар з розрахунку 1 500,00 грн за 1 годину роботи адвоката.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено види адвокатської діяльності, зокрема: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як визначено ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.11.2019 у справі № 914/1605/18).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.09.2020 у справі № 927/788/19).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, ціні позову та (або) значенню справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Крім того, позивач просить відшкодувати витрати на підготовку експертного висновку в сумі 36 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження відповідності площі земельної ділянки кадастровий номер :09:016:0042 площі земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» на праві власності майнового комплексу автостанції «Фастів», позивачем надано суду копію висновку судового експерта № 1173/08-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 25.08.2021.

Вказаний висновок був оцінений колегію суддів Північного апеляційного господарського суду при вирішенні спору та був одним зі складових елементів для формування правової позиції у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як визначено ч.ч. 4, 5, 7 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що витрати на підготовку та складання висновку в сумі 36 000,00 грн належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України та є співмірними зі складністю проведеного дослідження.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також предметом позову та значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та покладення витрат на професійну правничу допомогу на Фастівську міську раду у розмірі 12 000,00 грн, а також 36 000,00 грн витрат на підготовку експертного висновку.

Керуючись статтями 76, 86, 98, 99, 123, 126, 127, 129, 221, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1770/21 задовольнити.

2. Стягнути з Фастівської міської ради (площа Соборна, 1, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 34446857) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сеал Компані» (площа Привокзальна, 44, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 35967877) понесені в суді першої інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн, витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 36 000,00 грн та понесені в суді апеляційної інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

3. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання додаткової постанови.

4. Справу № 911/1770/21 повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано 21.09.2022.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз