ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/487/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від „23 травня 2022р., повний текст якого складено та підписано „23 травня 2022р.

у справі №916/487/22

за позовом Одеського обласного центру зайнятості

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про стягнення 32 686,65грн.,

головуючий суддя Погребна К.Ф.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року Одеський обласний центру зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення з останнього заборгованості з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у розмірі 32 868,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неправомірних дій відповідача. Громадянин ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсії за віком, передбачену чинним законодавством, а позивач безпідставно здійснив призначення та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , як безробітній особі. Саме ця неправомірна відмова, на думку позивача, призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача із заявою про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 позов задоволено з підстав його обґрунтованості та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заборгованість з виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг громадянину ОСОБА_2 у розмірі 32 868,65 грн. та судовий збір в сумі 2 481 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На думку скаржника, судом першої інстанції надано невірну оцінку обставинам справи та неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема судом не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями Головного управління та понесеними збитками з боку позивача, що прямо виключає вину Головного управління, а отже виключає і підстави для відшкодування будь-яких понесених витрат.

Крім того, скаржник стверджує, що в даному випадку, саме через дії ОСОБА_2 , які полягали в неповідомленні позивача про обставини, що впливають на право на одержання допомоги по безробіттю, наявний судовий спір, щодо призначення пенсії з 23.03.20210, останній фактично одночасно отримував і пенсійні виплати, як пенсіонер за віком, так і допомогу по безробіттю, як особа яка не має інших джерел доходу.

Таким чином, апелянт вважає, що належним позивачем у справі щодо стягнення безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю за період з 23.03.2021 по 04.10.2021 в розмірі 32 868,65 грн. є саме ОСОБА_1 , а не Головне управління.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, непереконливими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2021 громадянин ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст.21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» через Вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області від 04.03.2021 року №84 відповідній особі було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що заява про призначення пенсії була надана раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

23.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості з приводу пошуку роботи, подав заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю.

На підставі поданої заяви про надання статусу безробітного від 23.03.2021 року Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості було надано статус безробітного ОСОБА_2 з 23.03.2021, відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 23.03.2021 року №НТ210323.

Відповідно до наказу Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 23.03.2021 року №НТ210323 громадянину ОСОБА_2 було призначено виплату допомоги по безробіттю з 23.03.2021 року по 04.10.2021 року та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 23.03.2021.

05.10.2021 року на підставі абз.14 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792 (далі - Порядок №792), наказом Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості №НТ211005 було припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію безробітного ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач, за час перебування на обліку в Іванівській районній філії Одеського обласного центру зайнятості з 23.03.2021 року по 04.10.2021 року ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у загальному розмірі 32 868,65 грн, що підтверджується додатком 4 до Персональної картки №00002 ОСОБА_2 нарахування допомоги по безробіттю та платежі.

Разом з тим, в період перебування на обліку в Іванівській районній філії ООЦЗ, з метою захисту своїх прав, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області призначити пенсію за віком згідно ст. 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку з 23.02.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі №420/4842/21 позов ОСОБА_2 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ІІФУ в Одеській області від 04.03.2021 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 та зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26.02.2021 року про призначення йому пенсії за віком, у відповідності до ст. 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку" та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021року по справі №420/4842/21 апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Одеській області залишено без задоволення та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року залишено без змін.

В подальшому, як вказує позивач, Одеським обласним центром зайнятості було отримано листи відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ в Одеській області від 24.11.2021 року за вх.№1500-0303- 5/147416 та 16.12.2021 року за вх.№341868 згідно яких на виконання вищевказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 призначено пенсію за віком на підставі ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» з 26.02.2021 року.

Як зазначає позивач, з вищезазначених листів відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що дата призначення пенсії ОСОБА_2 передує періоду знаходження його на обліку як безробітного в Іванівській районній філії ООЦЗ, а саме: пенсію ОСОБА_2 призначено з 26.02.2021 року, а знаходився на обліку в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю він з 23.03.2021 року по 05.10.2021 року.

Отже на переконання позивача, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі №420/4842/21 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.03.2021 року №84 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 та, на виконання зазначеного судового рішення відповідній особі було призначено пенсію за віком, у відповідності до ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку» з 26.02.2021 року, внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у вигляді несвоєчасного призначення пенсії ОСОБА_2 , було завдано майнову шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в розмірі виплаченої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю.

13.01.2022 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було направлено претензію в якій було зазначено вимоги Одеського обласного центру зайнятості до відповідача, щодо добровільного повернення допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_2 за період з 23.03.2021 року по 04.10.2021 року на загальну суму 32 868,65 грн, протягом 30 календарних днів з дня отримання вказаної претензії через установи банку на розрахунковий рахунок позивача.

31.01.2022 року за вх. № 256/41-22 до Одеського обласного центру зайнятості від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла відповідь на претензію (вх. №1500-09-04-5/12273 від 27.01.2022 року), в якій відповідач зазначає, що дана претензія підлягає відхиленню.

Вказані обставини стали підставою для звернення Одеського обласного центру зайнятості із даним позовом до суду першої інстанції.

За змістом п. 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметом заявлених Центром зайнятості позовних вимог у межах даної справи є вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення заборгованості у розмірі 32 868,65, яка є сумою виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_2 , у зв`язку з неправомірними діями останнього у вигляді несвоєчасного призначення пенсії ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. ст. 1, 43 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012р. (з наступними змінами та доповненнями) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 792 від 19.09.2018р. (далі - Порядок №792).

Відповідно до п. 22 Порядку №792 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Згідно зі ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття встановлено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 3 ст. 22 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено, що особа, яка втратила роботу з незалежних від неї обставин та зареєструвалась у встановленому порядку, набуває право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю. Як зазначалось вище по тексту рішення, ОСОБА_3 після звільнення її відповідачем із займаної посади звернулась до Центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2020р. по справі №420/7800/19 ОСОБА_3 була поновлена на посаді заступника начальника Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з 06.12.2019р. При цьому, 15.12.2020р. Управлінням юстиції було прийнято наказ №21-К „Про поновлення на посаді ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України № 1533-Ш від 02.03.2000 (із змінами), загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України па випадок безробіття.

Відповідно до пункту 8 статті 1 вказаного Закону, страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Згідно абзацу 13 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792 - центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років.

Також, пунктом 13 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини

Положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, відповідальність за шкоду, завдану органом державної, органом Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок неправомірного або неповного надання соціальним послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність за цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до положень частини 1 статті 7, статті 8 та пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Як вірно встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсії за вислугу років, передбачену чинним законодавством, а Одеський обласний центр зайнятості безпідставно здійснив призначення та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , як безробітній особі.

Неправомірність рішення, дій або бездіяльності відповідача підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 420/4842/21, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ІІФУ в Одеській області від 04.03.2021 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 та зобов`язано Головне управління ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26.02.2021 року про призначення йому пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів погоджується з вірним висновком суду першої інстанції, що саме ця неправомірна відмова призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення ОСОБА_2 до Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Наслідком неправомірної дії відповідача стало звернення ОСОБА_2 до Іванівської районної філії Одеського обласного центру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило завдання збитків позивачу (наявність шкоди), оскільки здійснені виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ОСОБА_2 не здійснювалися би позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати йому пенсії, що свідчить про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Шкідливий результат такої поведінки (шкоди) - грошові кошти, які були виплачені Одеським обласним центром зайнятості як допомога по безробіттю ОСОБА_2 , оскільки статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, зокрема на пільгових умовах або за вислугу років, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Таким чином, своїми неправомірним діями відповідач завдав матеріальну шкоду позивачу в розмірі виплаченої позивачем ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в загальній сумі 32 868,65 грн.

З огляду на викладене, місцевим господарським судом цілком підставно та обґрунтовано задоволено вимоги позивача про стягнення із Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг.

При цьому, доводи апелянта про те, що судом не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями Головного управління та понесеними збитками з боку позивача, що прямо виключає вину Головного управління, а отже виключає і підстави для відшкодування будь-яких понесених витрат, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Підставами для стягнення шкоди з відповідача є:

-протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону, що полягає у відмові Головного управління у призначені пенсії ОСОБА_2 , що встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі №420/484/21, яке набрало законної сили;

-наявність шкоди у сумі витрат Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на виплату допомоги ОСОБА_2 з 23.03.2021 по 05.10.2021, право на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення пенсії за віком і перебування у статусі пенсіонера;

-причинно-наслідковий зв`язок, який полягає у тому, що статус пенсіонера і статус безробітного є взаємовиключними згідно з положеннями ст.. 43 Закону України «Про зайнятість населення».

Інших доводів щодо незаконності рішення місцевого господарського суду, крім вищезазначеного та визнаного апеляційною інстанцією необґрунтованим та безпідставним, скаржник не навів.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 та ч. 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 у цій справі відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст.129 ГПК України судові витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2022 року у справі №916/487/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

„22 вересня 2022 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький

Суддя А.І. Ярош