ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Справа № 910/14479/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 (повний текст рішення складено 30.12.2021)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022

у справі № 910/14479/21 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Корпорації "ТСМ ГРУП"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 12 702 988,33 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Носик Б.М.;

від відповідача: Гутнік М.А.,

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "ТСМ ГРУП" (далі - Корпорація, позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення 12 702 988,33 грн заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на виконання комплексу робіт № 15/18 від 06.09.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт, в тому числі: 10 916 909,40 грн боргу, 2 435,02 грн пені, 524 697,10 грн 3 % річних та 1 258 946,81 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 910/14479/21 позов задоволено частково; стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь КорпораціЇ "ТСМ ГРУП" 10 916 909,40 грн боргу, 2 435,02 грн пені, 523 861,03 грн 3 % річних, 1 234 595,09 грн інфляційних втрат та 190 176,00 грн судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог щодо виконання позивачем робіт; оскільки відповідачем роботи не були оплачені у строк, визначений договором, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості та пені суд задовольнив повністю, а здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат встановив неправильне визначення останнім періодів нарахування, у зв`язку з чим в цій частині задовольнив позовні вимоги частково.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 190 176,00 грн та постановити нове рішення, яким переглянути питання розподілу судового збору судом першої інстанції, та повернути позивачу 50 % судового збору з державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем суми основної заборгованості до початку розгляду справи по суті.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не враховано визнання відповідачем у відзиві на позовну заяву позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 10 916 909,40 грн, та заявлення у зв`язку з цим клопотання про застосування частини 1 статті 130 ГПК України. Вказане часткове визнання позову відповідає пункту 1 частини 2 статті 46 та пункту 2 частини 2 статті 42 ГПК України. Апелянт вважає неправомірним покладення на нього всієї суми судового збору. Так, відповідач вказує, що суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі №910/14479/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14479/21 за позовом Корпорації "ТСМ ГРУП" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 12 702 988,33 грн; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 до надходження матеріалів справи № 910/14479/21 до Північного апеляційного господарського суду.

На підставі службової записки керівника апарату та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 № 09.1-07/220/20 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустках та вихід у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2022, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/14479/21.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 апеляційну скаргу у справі № 910/14479/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Чорногуза М.Г., Агрикової О.В.

Крім того, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи вказане додаткове рішення, суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та її складність, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), з огляду на предмет спору, обсяг поданих позивачем заяв по суті справи, клопотань, а також часу, витраченого у судових засіданнях, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю даної справи, у зв`язку з чим поклав на відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням, 06.07.2022 ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в обґрунтування зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем зазначалось, що дана справа, не дивлячись на ціну позову, не є складною, оскільки стягнення заборгованості за поставлене обладнання при наявності документів, які підтверджують факт поставки, не потребує великого обсягу аналітичної та технічної роботи. Також відповідач зазначає про сталість судової практики у розгляді даної категорії справи, а також визнання відповідачем суми основної заборгованості.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "НАЕК "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.07.2022; Корпорації "ТСМ ГРУП" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 18.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 910/14479/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

15.07.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, а також електронною поштою від сторін надійшли заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 задоволено клопотання сторін про участь у судовому засіданні 21.07.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON у справі № 910/14479/21.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), та 21.07.2022 надав відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими, оскільки, на його думку, скаржник безпідставно посилається на наявність документів, які підтверджують факт поставки, відсутність потреби в проведені додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики, оскільки ці обставини не впливають на визначення вартості надання професійної правничої допомоги представником позивача, враховуючи, що умовами договору визначено суму гонорару саме у фіксований спосіб, а тому ця сума зменшенню не підлягає.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2022 оголошено у розгляді справи № 910/14479/21 перерву до 14.09.2022, задоволено усне клопотання представника ДП "НАЕК "Енергоатом" про участь у судовому засіданні 14.09.2022 в режимі відеоконференції.

27.07.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 910/14479/21; спільний розгляд апеляційних скарг ДП "НАЕК "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21 призначено на 14.09.2022; Корпорації "ТСМ ГРУП" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26.08.2022.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), та 23.08.2022 надав відзив на апеляційну скаргу на рішення суду, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду позивач вказує про невизнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі; суд першої інстанції правомірно поклав на відповідача суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

30.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

31.08.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про відкладення розгляду справи.

07.09.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

08.09.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 задоволено клопотання сторін про участь у судовому засіданні 14.09.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EASYCON у справі № 910/14479/21.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити, рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача судового збору у розмірі 190 176,00 грн та постановити нове рішення, яким переглянути питання розподілу судового збору судом першої інстанції, та повернути позивачу 50 % судового збору з державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем суми основної заборгованості до початку розгляду справи по суті; додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Представник позивача вимоги апеляційних скарг не визнав, доводи, на яких вони ґрунтуються вважає безпідставними, а судові рішення законними, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення та додаткове рішення без змін, а скарги відповідача - без задоволення.

14.09.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 06.09.2018 між Корпорацією "ТСМ ГРУП" (підрядник за договором) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (далі - ВП РАЕС) (замовник за договором) уклали договір на виконання комплексу робіт № 15/18 (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник, в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлені договором терміни, постачання обладнання, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи.

У пункті 1.2 договору визначено найменуванням закупівлі є: "Технічне переоснащення системи поводження з транспортними контейнерами на енергоблоках 1,2 ВП РАЕС (в тому числі модернізація системи перевантаження та транспортування палива енергоблоків 1,2 ВП РАЕС для впровадження технології поводження з відпрацьованим ядерним паливом компанії "Holtec Intremational"). Майданчик відстою ТУК НІ-STAR з ВЯП. Постачання обладнання, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи СФЗ".

Відповідно до пункту 3.1 договору договірна ціна на виконання комплексу робіт, доручених до виконання підряднику, включає постачання обладнання, будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи.

Ціна договору визначається Протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1), що є невід`ємною частиною договору. Фінансування здійснюється за рахунок Державного підприємства НАЕК "Енергоатом" (п. 3.2 договору).

У пункті 3.17 договору сторони погодили, що остаточна ціна договору визначається з урахуванням фактично виконаного обсягу робіт та фактичних витрат підрядника на придбання матеріальних ресурсів у порядку, визначеному договором.

За змістом пункту 4.1. (підпункти 4.1.1., 4.1.2.) оплата за виконані роботи здійснюється замовником на підставі двосторонньо підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), шляхом перерахування коштів в розмірі вартості виконаних робіт на поточний рахунок підрядника протягом 45 календарних днів з дати підписання акту приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за умови реєстрації підрядником податкової накладної у ЄРПН.

Оплата за поставлені товари здійснюється замовником в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника згідно з видатковою накладною на поставку товарів протягом 30 календарних днів з дати фактичної передачі підрядником товарів на склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", за умови реєстрації підрядником податкової накладної у ЄРПН.

Відповідно до пункту 4.2 договору підрядник зобов`язаний скласти електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) протягом териміну, встановленого п. 201.10 ПКУ та протягом 2-х календарних днів з дати реєстрації податкової накладної надати замовнику електронну квитанцію про реєстрацію шляхом направлення її на електронну адресу замовника.

Відповідно до пункту 5.1 договору терміни виконання робіт визначені в графіку виконання робіт (додаток № 2), який є невід`ємною частиною цього договору. Терміни постачання обладнання по договору визначені графіком постачання обладнання (додаток № 3), який є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання умов укладеного сторонами договору позивач передав обладнання та виконав роботи на загальну суму 20 952 261,55 грн.

Так, позивач поставив замовнику обладнання на загальну суму в розмірі 17 733 550,37 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами видатковими накладними: ВН № 197 від 26.12.2018 на 360054,00 грн, ВН № 25 від 25.04.2019 на 556095,12 грн, ВН № 44 від 29.05.2019 на 920810,64 грн, ВН № 59 від 21.06.2019 на 546784,08 грн, ВН №102 від 27.09.2019 на 2761537,37 грн, ВН №146 від 26.11.2019 на 1671359,76 грн, ВН №179 від 26.12.2019 на 10755457,20 грн, ВН № 9 від 18.03.2020 на 161452,20 грн.

Також позивач виконав роботи на загальну суму в розмірі 3 218 711,18 грн, що підтверджується підписаними сторонами актом № 1 від 24.06.2019 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 24.06.2019 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019 року (форма КБ-3) на 336385,12 грн; актом №2 від 30.09.2019 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 30.09.2019 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 року (форма КБ-3) на 866749,15 грн; актом №3 від 29.11.2019 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2019 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 29.11.2019 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2019 року (форма КБ-3) на 268041,94 грн; актами №4 та №5 від 19.12.2019 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 19.12.2019 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року (форма КБ-3) на 126268,57 грн; актами №6 та №7 від 28.02.2020 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2020 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 28.02.2020 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2020 року (форма КБ-3) на 342513,91 грн; актами №8 та №9 від 31.03.2020 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2020 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 31.03.2020 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2020 року (форма КБ-3) на 897220,71 грн; актом № 10 від 25.05.2020 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2020 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 25.05.2020 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2020 року (форма КБ-3) на 127215,94 грн; актом №11 від 30.09.2020 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року (форма № КБ-2В) та довідкою від 30.09.2020 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року (форма КБ-3) на 254315,84 грн.

Замовник частково розрахувався за товар та виконані роботи, внаслідок чого в останнього наявна заборгованість на суму 10 916 909,40 грн (10755457,20 грн за видатковою накладною ВН № 179 від 26.12.2019 та 161452,20 грн за видатковою накладною ВН № 9 від 18.03.2020).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що відповідачем не було своєчасно та в повному обсязі виконано зобов`язання з поставки обладнання та виконання робіт за договором на виконання комплексу робіт від 06.09.2018 № 15/18, у зв`зязку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 10 916 909,40 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано 2 435,02 грн пені, 524 697,10 грн 3 % річних, 1 258 946,81 грн інфляційних втрат.

Водночас у відзиві на позовну заяву відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 10 916 909,40 грн, та заявлено про повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку із визнанням позову до початку розгляду справи по суті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 910/14479/21 позов задоволено частково; стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь КорпораціЇ "ТСМ ГРУП" 10 916 909,40 грн боргу, 2 435,02 грн пені, 523 861,03 грн 3 % річних, 1 234 595,09 грн інфляційних втрат та 190 176,00 грн судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати були покладені на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування скарги на рішення суду апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не враховано визнання відповідачем у відзиві на позовну заяву позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 10 916 909,40 грн, та заявлення у зв`язку з цим клопотання про застосування частини 1 статті 130 ГПК України. Апелянт вважає неправомірним покладення на нього всієї суми судового збору. Так, відповідач вказує, що суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо повернення позивачу 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є рішення суду першої інстанції лише в частині розподілу судового збору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині покладення на відповідача судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 cтатті 7 Закону України "Про судовий збір" також унормовано, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зі змісту частини 1 статті 130 ГПК України та частини 3 cтатті 7 Закону України "Про судовий збір" колегія суддів доходить висновку, що оскільки вказаними нормами чітко передбачено повернення судового збору у розмірі 50 %, то відповідач має визнати позов у повному обсязі, а не частково.

Відтак, на переконання колегії суддів, наведені вище норми не передбачають можливості та порядку розрахунку судового збору у разі визнання відповідачем позову частково, оскільки судовий збір у такому випадку має розраховуватися (повертатися позивачу) пропорційно розміру визнаних відповідачем позовних вимог, що не передбачено нормами ГПК України та Закону України "Про судовий збір".

Водночас покладення на відповідача у даній справі судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог передбачено п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, з огляду на що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині покладення судового збору на відповідача не знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 у справі № 910/14479/21 судом апеляційної інстанції.

Крім того, обговоривши доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21, дослідивши докази, наявні у справі, врахувавши пояснення надані учасниками справи в судових засіданнях, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Так, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем подано до суду копії наступних документів: копію договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Віннерлекс"; специфікацію № 1 від 05.08.2021; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2018 серії КС № 6502/10; ордер; платіжні доручення від 06.08.2021 № 538 на суму 18 000,00 грн та від 02.09.2021 № 208 на суму 39 000,00 грн; акт приймання-передачі послуг від 06.12.2021; додаток № 1 до акту приймання-передачі послуг від 06.12.2021 на суму 57 000,00 грн, яким є звіт про надану правничу допомогу; рахунки на оплату послуг від 30.08.2021 на суму 39 000,00 грн та від 05.08.2021 на суму 18 000,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 06.12.2021 вартість наданої правової допомоги становить 57000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2021 між Адвокатським об`єднанням "Віннерлекс" та Корпорацією "ТСМ ГРУП" укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір), за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити відповідно до умов договору надану адвокатським об`єдннаням правову допомогу та витрати, пов`язані з виконанням договору, що здійснюються адвокатським об`єднанням.

Конкретний вид та обсяг правової допомоги за договором сторонами зазначається в специфікації, що є невід`ємним додатком до договору (далі - специфікація), яка відображає доручення клієнта адвокатському об`єднанню на надання певної правової допомоги та її вартість відповідно до такого обсягу (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору, останній набуває юридичної сили з моменту підписання його обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно зпунктами 4.1., 4.2. договору сторони погоджують порядок обчислення гонорару (вартості послуг) адвокатського об`єднання за договором у вигляді погодинної оплати або фіксованого розміру гонорару.

Сторони погоджують, що обчислення та сплата гонорару (вартості послуг) за договором буде здійснюватися відповідно до специфікації та складених на підставі неї рахунків. При цьому клієнт зобов`язується здійснити попередню виплату гонорару (вартості послуг) адвокатського об`єднання за договором у розмірі оплати 100 % вартості правової допомоги, обчисленої у специфікації. За домовленістю сторін допускається інший порядок оплати.

Водночас вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України ).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, за приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема вказавши, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Надалі Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

У постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

В обґрунтування зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними щодо наданих послуг і виконаних адвокатом робіт. Так, справа, не дивлячись на ціну позову, не складана, оскільки стягнення заборгованості за поставлене обладнання за наявності документів, які підтверджують факт поставки такого обладнання та складання позову про стягнення боргу не потребує проведення експертиз, додаткового аналізу судової практики. Судова практика у таких справах є сталою. Крім того, відповідач у поданому суду відзиві визнав 10 916 909,40 грн боргу.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

За таких обставин, враховуючи те, що судом частково задоволено позовні вимоги, перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів не є співмірним із складністю даної справи.

За таких обставин, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, обсяг поданих позивачем заяв по суті справи, клопотань, а також часу, витраченого у судових засіданнях, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, правомірно поклав на відповідача витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн.

Водночас в апеляційній скарзі відповідачем не наведено доводів щодо неспівмірності завлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також не вказано, який, на думку, відповідача, розмір витрат є обґрунтованим та доведеним.

Посилання апелянта на те, що дана справа, не дивлячись на ціну позову, не є складною, оскільки стягнення заборгованості за поставлене обладнання при наявності документів, які підтверджують факт поставки, не потребує великого обсягу аналітичної та технічної роботи, були розглянуті та враховані судом першої інстанції, внаслідок чого їх розмір було зменшено до 30 000,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21 прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" мають бути залишені без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі № 910/14479/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14479/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено: 19.09.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова