ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022м. ДніпроСправа № 904/1933/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Річ", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення 120000,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Річ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованості у сумі 120000,00 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого за видатковою накладною № 135 від 22.02.2022 в межах специфікації № 1 згідно з договором № 22021 від 19.01.2022.

Ухвалою суду від 15.07.2022 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недоліками позовної заяви.

20.07.2022 позивач подав до суду докази на підтвердження усунення недоліків та клопотання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суд від 21.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу запропоновано подати відзив на позов у 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

05.08.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні.

При цьому відповідач зазначає, що пунктом 9.1 договору № 22021 від 19.01.2022 передбачено обов`язковий досудовий порядок вирішення суперечок. Станом на дату складання та підписання позовної заяви про стягнення грошових коштів у сумі 120000,00 грн (датована 27.06.2022) відповідач навіть ще не отримав претензію позивача № 1 (датована 29.04.2022).

Окремо відповідач указує на те, що під час розгляду претензії ним 29.07.2022 перераховано 20000,00 грн у рахунок оплати за поставку товару.

На підтвердження викладеному відповідачем до відзиву додано копію платіжного доручення № 574 від 29.07.2022 на суму 20000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі замовник, покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Річ" (далі постачальник, позивач) укладено договір про закупівлю № 22021 від 19.01.2022 (далі договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність замовника товар, найменування, марка й кількість якого вказується в специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Найменування (асортимент) товару: "Підвіска маятникова 518.00.018-4" (п. 1.2 договору).

Відповідно до пункту 1.4 договору ціна товару, що поставляється за договором, указана в специфікації.

Загальна сума (ціна) договору становить 120000,00 грн, у т.ч. 20% ПДВ: 20000,00 грн (п. 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки провадяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний у договорі, в національній валюті гривні.

За умовами пункту 4.2 договору замовник здійснює передоплату в розмірі 100% вартості товару на підставі отриманого від постачальника оригіналу рахунку. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній зазначається код товару згідно УКТ ЗЕД.

Розділом 5 договору визначений порядок поставки товару.

Так, поставка товару здійснюється партіями, не пізніше 10 календарних днів з дня отримання постачальником письмової заявки замовника (за допомогою факсимільного зв`язку, телеграмою, або шляхом передачі через e-mail, що зазначений у розділі 15 договору). Кількість та асортимент товару визначається в заявці замовника (п. 5.1 договору).

Передача товару замовником здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару на загальну вартість партії товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України. Разом з видатковою накладною постачальник зобов`язується надати замовнику 1 (один) екземпляр товарно-транспортної накладної, документи, визначені п. 2.2 договору, та за необхідності документи, визначені п. 6.3.6 цього договору (п. 5.2 договору).

Постачальник зобов`язаний поставити товар, упакований звичайним для такого товару способом або способом, встановленим державним стандартом, ТУ (п. 5.3 договору).

Представник замовника при прийнятті товару звіряє відповідність кількості і асортименту товару, вказаних у видатковій накладній, розписується за отримання товару та передає постачальнику (за необхідності) доручення на отримання партії товару. У разі якщо кількість товару, вказана в накладній, менша ніж узгоджена, товар вважається поставленим у кількості, що вказана в накладній. У разі, якщо кількість товару, вказана в накладній, більша ніж узгоджена кількість, замовник має право відмовитись від залишку (п. 5.4 договору).

Умови поставки: EXW відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів Інкотермс-2010, транспортом та за рахунок замовника. Місце (передачі) товару: Україна, 49038, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мічуріна, 9 (склад постачальника) (п. 5.5 договору).

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1 договору).

Відповідно до договору сторони підписали специфікацію № 1 (Додаток № 1), в якій погодили поставку товару підвіска маятникова (виробник Україна, креслення 518.00.018-4) у кількості 200 шт за ціною 500,00 грн (без ПДВ) на загальну суму 120000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 20000,00 грн (а.с. 27).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу передбачений специфікацією № 1 товар на суму 120000,00 грн, що підтверджується підписаною сторонами без будь-яких заперечень та зауважень видатковою накладною № 135 від 22.02.2022 (а.с. 28).

Відповідач своїх зобов`язань з оплати отриманого товару не виконав, у зв`язку з чим за ним перед позивачем обліковується заборгованість в сумі 120000,00 грн.

Позивачем 08.07.2022 на адресу відповідача було направлено претензію № 1 від 29.04.2022 з вимогою про здійснення відповідачем оплати вартості поставленого йому товару в сумі 120000,00 грн.

На момент звернення позивача до суду з позовом, що є предметом розгляду у справі, відповідач оплати товару не здійснив.

Наявна заборгованість в сумі 120000,00 грн і стала причиною виникнення спору.

Після відкриття провадження у справі відповідач платіжним дорученням № 574 від 29.07.2022 здійснив часткову оплату товару в сумі 20000,00 грн. Відтак, заборгованість відповідача за договором становить 100000,00 грн (120000,00-20000,000 = 100000,00).

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою позивачем товару за договором та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної його оплати.

Правовідносини сторін виникли з договору поставки.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Положення аналогічного змісту викладені в частині першій статті 712 Цивільного кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Надані позивачем докази свідчать про те, що позивач належним чином виконав своє зобов`язання з поставки товару за договором, у зв`язку з чим у відповідача виникло зобов`язання з оплати цього товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на умови пункту 4.2 договору відповідач повинен був оплатити товар шляхом 100% попередньої оплати.

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати є таким, що настав.

Відповідач умов договору щодо порядку здійснення оплати за товар не виконав, оплати товару після його прийняття також не здійснив.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інші учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина заборгованості за отриманий товар у сумі 20000,00 грн була сплачена відповідачем платіжним дорученням № 574 від 29.07.2022 під час судового провадження у справі, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору.

За частиною третьою статті 231 цього Кодексу у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Доказів оплати залишку заборгованості за поставлений позивачем товар у сумі 100000,00 грн відповідач суду не надав. Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 100000,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивачем н дотримано порядку досудового врегулювання спору між сторонами, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Положеннями частини першої статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Офіційне тлумачення стосовно питання обов`язковості досудового врегулювання спорів надав Конституційний Суд України у справі № 1-2/2002 від 09.07.2002. Так, обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на зазначені приписи національного законодавства, останнє не встановлює обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи, яка вважає, що її права були порушені, невизнані або оспорені іншою особою, із позовом до суду.

В той же час, навіть за наявною обов`язковою умовою того чи іншого господарського договору про досудове врегулювання спору, не є підставою для обов`язкового проходження такої позасудової процедури до пред`явлення відповідного позову до суду.

За таких обставин, безпосереднє пред`явлення Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Річ" позову до господарського суду з метою захисту власних порушених майнових прав не є і не може бути підставою ані для залишення такого позову без розгляду, його повернення, ані для відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншому випадку матиме місце порушення права на справедливий суд відповідно до положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак позивач, використовуючи судовий спосіб захисту свого майнового права, діяв у порядку, передбаченому як положеннями матеріального, так і процесуального законодавства України.

Отже, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписом пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки основний борг у сумі 20000,00 грн погашено відповідачем після відкриття провадження у справі, то судовий збір у сумі 413,50 грн (20000,00х2481,00/120000,00 = 413,50), сплачений позивачем за платіжним дорученням № 6322 від 12.07.2021 у складі судового збору в сумі 2481,00 грн, підлягає поверненню позивачеві за ухвалою суду в разі подання ним відповідного клопотання.

Решта витрат зі сплати судового збору в сумі 2067,50 грн згідно з частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Річ" до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення основного боргу в сумі 120000,00 грн задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Річ" до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення основного боргу в сумі 20000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (ідентифікаційний код 00659101; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Річ" (ідентифікаційний код 32130221; місцезнаходження: 49064, м. Дніпро, вул. Мічуріна, буд. 9) основний борг у сумі 100000,00 грн, судовий збір у сумі 2067,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.09.2022.

Суддя І.І. Колісник