АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3020/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Аленіна О.Ю.,

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.12.2021, суддя в І інстанції Петров В.С., повний текст складено 20.12.2021 в м. Одесі

у справі №916/3020/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія

до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

про стягнення заборгованості в загальній сумі 226 902,59 грн

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія (далі ТОВ ООЕК) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (далі - СГІ-НЦНС) про стягнення заборгованості в загальній сумі 226902,59 грн, у т.ч.: основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 223757,52 грн, 3% річних 1904,17 грн та інфляційних втрат 1240,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч положенням договору про постачання електричної енергії відповідач оплату вартості електричної енергії не здійснив, внаслідок чого станом на день звернення до суду із дійсною позовною заявою заборгованість має заборгованість за спожиту електроенергію в березні-серпні 2021.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в розмірі 223757 грн 52 коп, 3% річних в сумі 1904 грн 17 коп, інфляційні втрати в розмірі 1240 грн 92 коп, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на приписи ст. ст. 175, 193, 199, 275 ГК України, ст. ст. 202, 525, 526, 530, 625, 714 ЦК України, ст. ст. 1, 26, Закону України Про електроенергетику та встановлені по справі обставини, дійшов висновку, що відповідачем договірні зобов`язання щодо оплати спожитої у березні-серпні 2021 електричної енергії належним чином та в повному обсязі не виконані, що свідчить про наявність заборгованості перед позивачем.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 по справі № 916/3020/21 скасувати, прийнявши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, з тому відповідач не погоджується з оскаржуваним рішенням з огляду на таке.

Так, за твердженням апелянта, електрична енергія з ЕІС кодів 62Z57L, 62Z690 використовується для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів, забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території цього житлового фонду, ця електрична енергія не використовується для потреб апелянта, а тому заборгованість за цю спожиту електричну енергію повинна бути стягнута з ТОВ ОЛІМП.КОМСЕРВІС.ПЛЮС на балансі якого перебувають ці житлові будинки та який здійснює нарахування за цю споживчу електричну енергію з жильців житлових будинків.

Скаржник вважає, що прийнявши рішення про стягнення з апелянта заборгованості, суд першої інстанції фактично зобов`язав апелянта здійснити оплату за використану електричну енергію, яка ним не використовувалась. Апелянт не отримував від позивача електричних ресурсів за ЕІС кодами 62Z57L, 62Z690 та не використовував її у своїй діяльності, а тому у нього не має обов`язку щодо сплати боргу за використану електричну енергію іншою особою.

Також скаржник зазначає, що у зв`язку зі зміною ринку електропостачання з 2021 та втратою чинності всіх публічних договорів до яких апелянт приєднувався, шляхом фактичного споживання електричної енергії, а також шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з комерційною пропозицією №2/1-УП, у період з 01.01.2021 по 31.01.2021 апелянт використовував електричну енергію від постачальника останньої надії, укладеного з ДПЗД Укрінтеренерго, що підтверджується договором та додатковою угодою №1, з якої вбачається, що за січень 2021 відповідачем було використано 113 366 кВт.

За твердженням апелянта, у нього є діючий договір з АТ ДТЕК Одеські електромережі з особливим рахунком №99, на підставі якого АТ ДТЕК Одеські електромережі здійснює розподіл електричної апелянту. 05.02.2021 апелянт уклав договір про постачання електричної енергії споживачу №1 з ТОВ ЕРНЕРІНГ, яким встановлений порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції відповідачу постачальником електричної енергії, яким є ТОВ ЕРНЕРІНГ.

Будь-яких інших договірних відносин з іншим/іншими постачальниками електричної енергії, за твердженням апелянта, у нього не має, а тому він не має обов`язку перед позивачем сплачувати за спожиту третьою особою електричну енергію.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі №916/3020/21 за апеляційною скаргою Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень ТОВ ООЕК зазначає, що доводи та обставини, на які посилається скаржник в своїй апеляційній скарзі, досліджувались судом першої інстанції та їм надана повна та належна оцінка, зокрема встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та поставив необхідні обсяги електричної енергії на об`єкти відповідача, однак, відповідач взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії не виконав.

Позивач також наголошує на тому, що укладення відповідачем договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій не припиняє дію договору про постачання електричної енергії та не звільняє останнього від обов`язку щодо належної оплати вартості спожитої електричної енергії, поряд з цим, відповідачем не надано доказів звернення до позивача із відповідними заявами щодо припинення договору про постачання електричної енергії, передання об`єктів за договором іншому користувачу, тощо.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія, метою здійснення діяльності якого є постачання електричної енергії споживачам, було створено відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ Одесаобленерго від постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 13 розділу XVІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; упродовж двох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 надано ліцензію TOB ООЕК з постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 229 від 02.12.2020 ТОВ ООЕК встановлено тариф на послуги постачальника універсальних послуг на 2021 рік, який був розрахований відповідно до Методики розрахунку тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, яка затверджена постановою НКРЕКП № 1176 від 05.10.2018.

Територією ліцензованої діяльності ТОВ ООЕК як постачальника універсальних послуг являється територія Одеської області, оскільки на цій території здійснював діяльність попередній постачальник за регульованим тарифом (АТ Одесаобленерго, який в результаті заходів відокремлення створив ТОВ ООЕК).

З огляду на викладене, Товариство почало виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом двох років, починаючи з 01.01.2019.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Пунктом 3.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником останньої надії; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії.

Згідно з п. 1.2.5 та п. 3.1.4 ПРРЕЕ для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії, договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України Про ринок електричної енергії , п. 2 та п. 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 р. про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, які передбачали, що (п. 2.) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови; (п.4.) у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

З 01.01.2019 на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ ДТЕК Одеські електромережі на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 Про видачу АТ Одесаобленерго ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Так, між ТОВ ООЕК та AT Одесаобленерго було укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу №1/01/30/11/2018 від 30.11.2018 р., відповідно до умов якого AT Одесаобленерго, як оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника. Наявність зазначеного договору доводиться реєстром електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж оператора системи розподілу електричної енергії AT Одесаобленерго.

Селекційно-генетичний інститут Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення був діючим споживачем електричної енергії та отримував послуги з постачання електричної енергії віт АТ Одесаобленерго (як постачальника за регульованим тарифом) за особовим рахунком № 99. На виконання п. 2 та п.4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Селекційно-генетичний інститут Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення приєднався до публічного договору про розподіл електричної енергії з AT Одесаобленерго шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Таким чином, АТ ДТЕК Одеські електромережі надає ТОВ ООЕК та споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Водночас, крім функцій оператора системи розподілу, АТ ДТЕК Одеські електромережі також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку, адміністратора комерційного обліку згідно абз. 3 п. 5, п.11 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, тобто, АТ ДТЕК Одеські електромережі адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу в розрахунковому місяці. Відтак, на підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє споживачу рахунки на оплату.

Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, які мають право на універсальну послугу, викладені ТОВ ООЕК на офіційному веб-сайті та розміщені в газеті Одеські вісті № 99 від 29.12.2018.

В п. 3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Так, відповідач як споживач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційною пропозицією №2/1-УП, внаслідок чого споживачу був відкритий особовий рахунок №99. Відповідно до заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг початком постачання електричної енергії є 01.01.2019.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст. 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на наведене, Селекційно-генетичний інститут Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення уклав публічний договір про постачання електричної енергії ТОВ ООЕК шляхом приєднання до публічного договору про розподіл електричної енергії з АТ ДТЕК Одеські електромережі.

При цьому у відповідності до вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами договір, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 6.1 та пп. 6.8 п. 6 розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відтак, укладений між сторонами по справі договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

У наявних матеріалах справи міститься довідка АТ ДТЕК Одеські електромережі про обсяги електричної енергії, визначені АТ ДТЕК Одеські електромережі, як постачальником послуг комерційного обліку та адміністратором комерційного, які були спожиті у розрахунковому періоді березень-серпень 2021 по споживачу - Селекційно-генетичному інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення.

Так, відповідно до вказаної довідки, за розрахунковий період березень-серпень 2021 позивачем від АТ ДТЕК Одеські електромережі, як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії інститутом за ці розрахункові періоди, з яких вбачається, що за особовим рахунком №99 у березні-серпні 2021 року інститутом спожито 133189 кВт.год. електричної енергії.

На підставі отриманих даних позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію за непромисловими об`єктами з ЕІС кодами 04757L та 617690 шляхом направлення на його юридичну адресу, які були отримані з боку відповідача, а саме:

- рахунок № 02-99/1 від 05.04.2021 р. за спожиту електричну енергію за березень 2021 р. на суму 65597,28 грн. (в т.ч. ПДВ 10932,88 грн.), який отримано споживачем 09.04.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 128;

- рахунок № 02-99/1 від 05.05.2021 р. за спожиту електричну енергію за квітень 2021 р. на суму 45228,96 грн. (в т.ч. ПДВ 7538,16 грн.), який отримано споживачем 11.05.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 795;

- рахунок № 02-99/1 від 02.06.2021 р. за спожиту електричну енергію за травень 2021 р. на суму 18473,28 грн. (в т.ч. ПДВ 3078,88 грн.), який отримано споживачем 07.06.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 784;

- рахунок № 02-99/1 від 05.07.2021 р. за спожиту електричну енергію за червень 2021 р. на суму 19741,68 грн. (в т.ч. ПДВ 3290,28 грн.), який отримано споживачем 13.07.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 530;

- рахунок № 02-99/1 від 04.08.2021 р. за спожиту електричну енергію за липень 2021 р. на суму 61834,08 грн. (в т.ч. ПДВ 10305,68 грн.), який отримано споживачем 10.08.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 821;

- рахунок № 02-99/1 від 03.09.2021 р. за спожиту електричну енергію за серпень 2021 р. на суму 12882,24 грн. (в т.ч. ПДВ 2147,04 грн.), який отримано споживачем 08.09.2021 р., про що свідчить інформація онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 349.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

З огляду на вищенаведене, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виставленими рахунками на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд з довідкою про спожиті обсяги електричної енергії наявні в матеріалах справи.

Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу;

Відповідно до п.п. 1 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Положеннями п. 4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Пунктом 2 Комерційної пропозиції № 2/1-УП (додаток № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) передбачено, що споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електроенергії на протязі 5 робочих днів від дня отримання рахунку на підставі підписаного сторонами акту прийняття-передавання товарної продукції у розрахунковому періоді, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

В п. 4 Комерційної пропозиції № 2/1-УП (додаток № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) визначено термін надання рахунку за спожиту електроенергію та термін його оплати: по закінченню розрахункового періоду постачальник надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту та розподілену електроенергію у такому розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Таким чином, оплата вартості обсягу спожитої електроенергії мала бути здійснена відповідачем відповідно до умов, визначених в Комерційній пропозиції №2/1-УП (додаток № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг), а саме протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку на підставі підписаного сторонами акту прийняття-передавання товарної продукції у розрахунковому періоді.

Однак, як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач не здійснив оплату за спожиту електричну енергію за період з березня 2021 по серпень 2021 включно, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за вказаний період на день розгляду справи по суті складає 223757,52 грн, наявність якої відповідачем не спростована.

Частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

У порушення наведених приписів, доказів вчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за період з березня 2021 по серпень 2021 включно відповідач не надав, а наявні матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати за спожиту електричну енергію за період з березня 2021 по серпень 2021 у розмірі 223757,52 грн, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що свідчать про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії, заявлені позовні вимоги.

З огляду на таке, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості спожитої електричної енергії за період з березня 2021 по серпень 2021 у розмірі 223757,52 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії за спірний період, позивачем цілком правомірно нараховано три проценти річних.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми трьох процентів річних в розмірі 1904,17 грн, колегія встановила, що він є вірним та здійснений арифметично правильно, та з урахуванням періоду прострочення допущеного відповідачем, відтак, з відповідача підлягають стягненню три проценти річних в розмірі 1904,17 грн.

Індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи викладене, факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, колегією суддів було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електроенергії та встановлено, що розрахунки інфляційних втрат були здійснені позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 1240,92 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника, якими останній обґрунтовує власні вимоги за апеляційною скаргою, з огляду на наступне.

Так, постачання електричної енергії здійснюється у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), на умовах договору, укладеного з електропостачальником. На роздрібному ринку електричної енергії не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до ПРРЕЕ договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених ПРРЕЕ. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору (додаток 6 до ПРРЕЕ).

Як встановлено судом, 20.02.2019 Інститутом було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії позивачем на умовах раніше укладеного договору з постачання електричної енергії за регульованим тарифом № 99 (Центральний міський підрозділ ТОВ ООЕК). При цьому, Додатком № 1 до заяви-приєднання було визначено перелік точок комерційного обліку Інституту, серед яких непромислові об`єкти, що мали право на постачання електричної енергії у постачальника універсальних послуг та житлові будинки.

Відповідно до абзацу 2 п. 7 ПРРЕЕ тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені ЗУ Про ринок електричної енергії для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 Закону України Про ринок електричної енергії.

При цьому, жодною нормою чинного законодавства не передбачено втрати чинності публічних договорів після спливу строку, встановленого п. 2 п. 7 ПРРЕЕ.

Вимоги даного пункту розповсюджувалися виключно на електроустановки (точки обліку) потужністю до 150кВт. Внаслідок закінчення вищевказаного перехідного періоду, що тривав протягом 2019-2020 та за відсутності від відповідача звернення щодо обрання Товариства як постачальника за вказаними непромисловими об`єктами, позивачем було направлено повідомлення до ДПЗД Укрінтеренерго про припинення договорів про постачання електричної енергії на об`єкти з ЕІС кодами 62Z419 та 62Z249 з 31.12.2020 та подальше постачання ДПЗД Укрінтеренерго на вказані об`єкти на підставі ч. 4 п. 3.4.2 Розділу 3 ПРРЕЕ.

Зазначене підтверджується протоколом від 19.04.2021 та Договором про постачання електричної енергії постачальником останньої надії від 05.05.2021.

В свою чергу, зазначений договір жодним чином не підтверджує, що у спірний період постачальником електричної енергії за точками обліку житлові будинки з ЕІС кодами 62Z57L та 62Z690 було ДПЗД Укрінтеренерго, оскільки ані в протоколі, а ні в самому договорі та додатках до нього не визначено перелік точок обліку за якими здійснюється постачання електричної енергії у відповідності до укладеного договору між постачальником останньої надії та Інститутом від 05.05.2021.

Щодо продовження постачання електричної енергії на житлові будинки з ЕІС кодами 62Z57L та 62Z690 з 01.01.2021, то в силу ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України Про ринок електричної енергії саме позивача наділено обов`язком виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом трьох років, починаючи з 01.01.2019.

Частиною 1 статті 63 Закону України Про ринок електричної енергії передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії.

Згідно з п. 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

На законодавчому рівні можливість продажу електричної енергії за цінами для населення передбачена тільки для постачальників універсальних послуг. Постачання електричної енергії, що споживається у житлових будинках, у тому числі на технічні цілі та освітлення дворів, східців, і номерних знаків за цінами для побутових споживачів, - можлива тільки у постачальника універсальних послуг.

Отже, точки обліку електричної енергії з ЕІС кодами 62Z57L та 62Z690 - знаходяться у житловому комплексі Інституту; електрична енергія в цих точках використовується для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території житлового комплексу Інституту, тобто електрична енергія використовується населенням у житлових будинках та підлягає до оплати за цінами постачальника універсальних послуг.

Разом з тим, з 01 січня 2019 на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ ДТЕК Одеські електромережі на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. Про видачу AT Одесаобленерго (на даний час найменування - AT ДТЕК Одеські електромережі) ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

AT ДТЕК Одеські електромережі надає Товариству та Споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Крім функцій оператора системи розподілу, AT ДТЕК Одеські електромережі також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.) та адміністратора комерційного обліку в силу (п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.). Це означає, що AT ДТЕК Одеські електромережі адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.

Відповідно до п. 2.1.17 ПРРЕЕ за укладеними договорами електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) оператор системи формує особові рахунки, на яких обліковує стан розрахунків за послуги з передачі (розподілу) електричної енергії, із зазначенням відповідальних за розрахунки сторін, зазначає інформацію відповідно до реєстру точок комерційного обліку споживачів відповідних електропостачальників та вносить відповідні зміни протягом одного робочого дня, наступного за днем настання таких змін.

Разом з тим, ч. 5 п. 5.1.2. ПРРЕЕ визначено обов`язок оператора системи формувати і вести реєстр електропостачальників, які мають доступ до мереж оператора системи, реєстр особових рахунків та особові рахунки споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, реєстр власників мереж, які підпадають під визначені критерії малої системи розподілу, інформувати електропостачальників та власників мереж, занесених до цих реєстрів, про необхідність укладення передбачених цими Правилами договорів та врегулювання відносин з користувачами малих систем розподілу.

Отже, враховуючи, що оператором системи розподілу AT ДТЕК Одеські електричні мережі було передано відомості щодо споживання електричної енергії за березень-серпень 2021 на вказаний об`єктах Інституту саме Товариству, що підтверджується довідкою про обсяги спожитої електричної енергії, саме позивач був постачальником електричної енергії на житлові будинки з ЕІС кодами 62Z57L та 62Z690 з 01.01.2021 у розрахунковий період березня-серпня 2021.

Щодо посилання скаржника на наявність у нього договірних відносин з третьою особою ТОВ Олімп Комсервіс Плюс, колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 у справі №916/137/20 за позовом ТОВ ООЕК до СГІ-НЦНС про стягнення заборгованості встановлено факт, що станом на 16.03.2020 об`єкти, які нібито були передані третій особі, належать саме відповідачу, чим підтверджено обов`язок останнього зі сплати вартості спожитої електричної енергії. Тобто, твердження відповідача щодо передачі об`єктів третій особі з 01.02.2015, як підстава для звільнення від обов`язку з оплати вартості спожитої електричної енергії не знайшло свого підтвердження та спростовується рішенням суду у справі №916/137/20, що набрало законної сили

Згідно з п. 4.27 Правил, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта.

У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.

Таким чином, саме по собі укладення відповідачем договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій не припиняє дію договору про постачання електричної енергії та не звільняє останнього від обов`язку щодо належної оплати вартості спожитої електричної енергії, водночас відповідачем не надано доказів звернення до позивача із відповідними заявами щодо припинення договору про постачання електричної енергії, передання об`єктів за договором іншому користувачу, тощо.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.12.2021 у справі №916/3020/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 15.09.2022.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.