ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022м. ДніпроСправа № 904/9509/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС", м. Київ

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення грошових коштів в сумі 1 237 288 грн. 65 коп.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 06.12.2021 № 193-Ю1, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" грошові кошти в сумі 1 237 288 грн. 65 коп., які становлять вартість природного газу у кількості 36,83798 тис. м. куб., що відібраний відповідачем з газотранспортних мереж у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що строк дії договору про закупівлю газу № 14/03/472В, укладеного між сторонами 16.01.2021, закінчився 31.03.2021, однак відповідач продовжив споживати природний газ, що належить позивачеві на праві приватної власності. Фактичні обсяги спожитого відповідачем газу підтверджуються листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 27.08.2021 № ТОВВИХ-21-9394 та роздруківкою з інформаційної платформи SAP ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про обсяги споживання відповідачем природного газу у квітні 2021. Ціна газу підтверджується експертним висновком Черкаської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № О-1083.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 20.01.2022.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2022 підготовче засідання відкладено на 08.02.2022, у зв`язку з неявкою представників сторін.

04.02.2022 на електронну адресу суду та 09.02.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшли письмові пояснення відповідача від 04.02.2022 № 18/930, в яких просить відмовити в позові в повному обсязі. Вказує, що позивачем невірно застосовано середньозважені ціни природного газу у спірному періоді. Відповідач виконав контррозрахунок суми позову за ціною електронних біржових торгів на Українській енергетичній біржі станом на 12.04.2021, яка складає 293 781, 05 грн. Крім того, відповідач вважає, що фактично між сторонами склалися договірні відносини, у зв`язку із чим положення ст.. ст.. 1212 1213 ЦК України не можуть бути застосовані.

У підготовчому засіданні 08.02.2022 представник відповідача надав клопотання про доручення до матеріалів справи довідки позивача за вих. № 19/04-2021/3 від 19.04.2021 про те, що станом на 19.04.2021 у відповідача відсутня заборгованість за договором № 14/03/472В від 16.01.2021.

Ухвалою господарського суду від 08.02.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за клопотанням відповідача, підготовче засідання відкладено на 01.03.2022.

16.02.2022 на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача від 09.02.2022 № 18/1066, в яких зазначив, що відповідно до звітів, складених ДП «Східний ГЗК» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за період з 07.04.2021 по 12.04.2021 відповідачем спожито 28 495 тис. м. куб. природного газу. Згідно з інформацією про середньозважені ціни на природний газ за результатами електронних біржових торгів на Український енергетичній біржі станом на 12.04.2021, вартість спожитого газу у спірному періоді складає 227 246, 20 грн.

У призначений судом час 01.03.2022 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2022 доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду справи буде повідомлено додатковою ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 31.05.2022 підготовче засідання по справі призначене на 16.06.2022.

15.06.2021 через систему "Електронний суд" позивачем подано заяву про проведення підготовчого засідання 16.06.2022 за відсутності представника позивача.

Ухвалою господарського суду від 16.06.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 12.07.2022.

12.07.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розподіл судових витрат від 08.07.2022 № 135-Ю1, відповідно до якого просив суд покласти на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 18 559 грн. 34 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 500 грн 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 12.07.2022 судове засідання відкладено на 02.08.2022 із проведенням судового засідання у режимі відео конференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

28.07.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача про розподіл судових витрат від 21.07.2022 № 18/3961, в яких зазначив, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 32 500 грн 00 коп. не відповідають критеріям розумності їх розміру з огляду на складність справи, є завищеними та необґрунтованими.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2022 судове засідання відкладено на 11.08.2022 із проведенням судового засідання у режимі відео конференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою господарського суду від 11.08.2022 судове засідання відкладено на 07.09.2022.

У призначене судове засідання сторони явку повноважних представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Господарський суд зазначає, що через відсутність належного фінансування, відправлення поштової кореспонденції Господарським судом Дніпропетровської області не здійснюється. За вказаних обставин, відповідач повідомлявся про час та дату проведення судового засідання шляхом направлення ухвали суду від 11.08.2022 на його електронну адресу , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 15.08.2022 (т.2, а.с. 29).

Представник позивача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у попередньому засіданні 11.08.2022.

За вказаних обставин, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, які не скористалися правом на участь у призначеному судовому засіданні.

Відповідно до ст.165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку із неявкою сторін, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2021 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (постачальник) укладено договір про закупівлю газу № 14/03/472В (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачу газове паливо, код 0912, (природний газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 1.2. договору споживач за даним договором є кінцевим споживачем газу, який постачається для забезпечення його власних потреб.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що кількість газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу:

- Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, ЕІС - код 56ХО0000Е8LLV00D через мережі ПАТ «Дніпропетровськгаз»;

- Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, смт Смоліне, ЕІС - код 56ХО0000Е8Q6600А через мережі ВАТ «Кіровоградгаз»;

- Кіровоградська обл., м. Кропивницький, ЕІС - код 56ХО0000Е8Q6N00G через мережі ВАТ «Кіровоградгаз».

Відповідно до п. 1.3. договору кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого у споживача комерційного вузла обліку, та підтверджується газорозподільною або газотранспортною організацією.

За умовами п. 4.1. договору планова ціна за 1000 м3 газу, що передається у січні - березні 2021 року (строк поставки) з ПДВ, з урахуванням вартості транспортування газу до точки виходу з газотранспортної системи, становить: 6744,996 грн. (Шість тисяч сімсот сорок чотири грн. 996 коп.), втому числі: ціна газу без ПДВ - 5 620,83 грн.; ПДВ 20% - 1124,166 грн.

Тариф на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, встановленого НКРЕКП становить 136,58 грн. за 1000 м. куб. без ПДВ, крім того ПДВ -20%, всього з ПДВ - 163,90 грн. за 1000 м3. Відповідно до Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 р. № 3013 до тарифу на транспортування застосовано коефіцієнт 1,1.

У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для точки виходу з газотранспортної системи, така зміна є обов`язковою для відповідної зміни ціни Газу та його вартості.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє в частині поставок газу до 31.03.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Позивач стверджує, що після закінчення строку дії договору відповідач продовжив споживати природній газ, а саме у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 відібрав із газотранспортних мереж природній газ у кількості 36,83798 тис. м. куб, що належить на праві приватної власності позивачу.

Фактичні обсяги спожитого відповідачем газу підтверджуються листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 27.08.2021 № ТОВВИХ-21-9394 та роздруківкою з інформаційної платформи SAP ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про обсяги споживання відповідачем природного газу у квітні 2021

У зв`язку з цим позивач вважає, що спожитий відповідачем у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 обсяг газу є майном, яке набуте відповідачем без достатньої правової підстави.

Оскільки, у відповідача відсутня фізична можливість повернути безпідставно набуте майно, а саме - 36,83798 тис.м.куб. природного газу в натурі, позивач просить суд застосувати норму частини 2 статті 1213 Цивільного кодексу України та стягнути з відповідача на користь позивача вартість безпідставно набутого майна, яка визначена позивачем у сумі 1 237 288 грн 65 коп. на підставі експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № О-1083.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 29.10.2021 № 171-Ю1, в якій вимагав перерахувати на розрахунковий рахунок позивача вартість безпідставно набутого майна у сумі 1 237 288 грн 65 коп. (т.1, а.с. 28-33), як залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Доказів відшкодування вартості безпідставно набутого майна у заявленому позивачем розмірі відповідачем до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що між сторонами було укладено договір про закупівлю газу від 16.01.2021 № 14/03/472В. У п. 1.4. договору визначені ЕІС-коди споживача, а саме:

- Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, ЕІС - код 56ХО0000Е8LLV00D через мережі ПАТ «Дніпропетровськгаз»;

- Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, смт Смоліне, ЕІС - код 56ХО0000Е8Q6600А через мережі ВАТ «Кіровоградгаз»;

- Кіровоградська обл., м. Кропивницький, ЕІС - код 56ХО0000Е8Q6N00G через мережі ВАТ «Кіровоградгаз».

Відповідно до п. 10.1. договору вказаний договір діяв у період з 16.01.2021 до 31.03.2021.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За правилами п. 1 глави 1 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Відповідно до п. 6 глави 3 IX Кодексу газорозподільних систем визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу газотранспортної системи алокація - це обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Згідно з п. 3 глава 1 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи алокація природного газу по кожному замовнику послуг транспортування природного газу, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) у точці виходу за певний період, визначається оператором газотранспортної системи та доводиться ним до відома замовника послуг транспортування природного газу у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 глави 7 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

За вимогами п. 2 глави 7 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи у точках виходу до газорозподільної системи оператор газотранспортної системи здійснює остаточну алокацію щодобових відборів замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням інформації про прогнозовані та фактичні обсяги споживання по кожному окремому споживачу замовника послуг транспортування природного газу з урахуванням вимог цієї глави.

Відповідно до п. 4 розділу 1 глави І Кодексу газорозподільних систем оператор газотранспортної системи (Оператор ГТС) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

На даний час, на території України єдиним Оператором ГТС є ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» є адміністратором Інформаційної платформи SАР та фактично володіє інформацією щодо руху природного газу у газотранспортній системі України, зокрема володіє інформацією щодо фактичних поставок природного газу кінцевим споживачам, у тому числі відповідачеві.

Згідно із листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 27.08.2021 № ТОВВИХ-21-9394, наданим на запит позивача, в інформаційній платформі споживачі з ЕІС- кодом 56ХО0000ЕLLV00D та ЕІС - кодом 56ХО0000ЕQ6600A закріплені в реєстрі споживачів постачальникам ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" (ЕІС-код 56Х70Х) у період з 07.04.2021 по 12.04.2021. Обсяги природного газу, використані споживачами з ЕІС- кодом 56ХО0000ЕLLV00D та ЕІС - кодом 56ХО0000ЕQ6600A у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 віднесені в алокацію постачальника ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" та складають 36 837,98 м.куб та 0,00 м.куб відповідно (т.1, а.с. 24-26 ).

Зазначений обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС- кодом 56ХО0000ЕLLV00D у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 підтверджується роздруківкою з інформаційної платформи SAP ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про обсяги споживання відповідачем природного газу у квітні 2021 (т.1, а.с. 20).

Вказані докази підтверджують факт споживання відповідачем природного газу у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 у обсязі 36 837,98 м. куб., який було віднесено в алокацію постачальника ТОВ «УKP ГАЗ РЕСУРС».

Надаючи оцінку поданим відповідачем копіям звітів за контрактний місяць (т.1, а.с. 113-115), господарський суд зазначає таке.

Так, вказані звіти підписані споживачем (відповідач) та постачальником (АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

- наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

- наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача;

- відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до абз. 1 п. 1 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно із абз. 1 п. 4 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем споживач, який є власником комерційного ВОГ, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового газового місяця надати Оператору ГРМ у спосіб та за формою, визначеними договором розподілу природного газу, звіт про дані комерційного вузла обліку за розрахунковий період. При цьому якщо комерційний ВОГ обладнаний обчислювачем чи коректором об`єму природного газу, до звіту додаються роздруковані звіти з обчислювача чи коректора об`єму природного газу про добові та/або погодинні дані споживання природного газу, протокол про втручання в роботу комерційного ВОГ та протокол аварійних/діагностичних повідомлень.

Абзацом 1 п. 6 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем передбачено, що визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Відповідно до п. 7 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Господарський суд зазначає, що відповідачем на підтвердження заперечень щодо обсягу спожитого газу у спірному періоді не надані докази на підтвердження договірних відносин із АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», а також докази того, яким чином відповідачем, як споживачем, вирішено питання розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу із АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» чи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Враховуючи норми вказаних статей суд вважає саме надані позивачем докази відібрання відповідачем природного газу ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» у спірному періоді належними, допустимими та достатніми.

Отже, з огляду на закінчення строку дії договору про закупівлю газу від 16.01.2021 № 14/03/472В 31.03.2021, споживання відповідачем у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 природного газу у вище встановленому обсязі, який належав позивачу, відбулося після закінчення строку дії вказаного договору, тобто без достатньої правової підстави.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 906/456/19.

Суд встановив, що після закінчення строку дії договору про закупівлю газу від 16.01.2021 № 14/03/472В. відповідачем у період з 07.04.2021 по 12.04.2021 спожито природного газу в кількості 36 837,98 м. куб., який було віднесено в алокацію постачальника ТОВ «УKP ГАЗ РЕСУРС».

Подані відповідачем докази не спростовують викладеного.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що відповідач не може повернути безпідставно отримане майно (природний газ) в натурі позивачу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про ринок природного газу" господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

Відповідач є державним підприємством та не може здійснювати комерційну діяльність на ринку природнього газу; відповідно ліцензія на зберігання природного газу у відповідача відсутня.

Таким чином, відповідач не має можливості повернути позивачеві безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно, вартість незаконно набутого майна визначається на момент розгляду судом справи.

З наданої позивачем копії експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № О-1083 вбачається, що станом на 29.10.2021 середньозважена ціна природного газу за 1000,00 (одну тисячу) м.куб. природного газу (по всіх умовах оплати) становить 33 587,31 грн з ПДВ (т.1, а.с. 27).

Відповідно, вартість природного газу у кількості - 36 837,98 м. куб. становить 1 237 288 грн 65 коп.

При цьому, заперечення відповідача стосовно того, що вартість природного газу необхідно обраховувати станом на 12.04.2021, судом до уваги не беруться, оскільки вони не відповідають нормам ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Інших доказів щодо ціни газу, яка існує на час розгляду справи, відповідач суду не надав.

Вирішуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, суд надає оцінку лише тим аргументам сторін, які заслуговують на уваги з точки зору їх відношення до предмету спору.

Так, положеннями ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарський суд зазначає, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевстановлених фактичних обставин справи, надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог оцінюються судом як є більш вірогідні, ніж докази надані відповідачем під час розгляду даної справи

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 1 237 288 грн 65 коп. відшкодування вартості безпідставно набутого майна підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі, господарський суд виходить з такого.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст.131-2 Конституції України, ст.16 ГПК, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п.12 ч.3 ст.2, ст.123, ч.2 ст126 ГПК).

Так, 25.09.2019 між адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 13/5, відповідно до п. п. 1.1., 3.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманої правової допомоги за договором.

Договір укладено на строк до 31.12.2029 (п. 6.1. договору).

За змістом п. п. 4.2., 4.6. договору гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги, тарифи яких узгоджені сторонами; факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.

02.08.2021 сторони уклали додаткову угоду № 5-2 до вищевказаного договору, відповідно до п. 1.1. якої адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському проваджені у справі по стягненню з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь клієнта вартості безпідставно набутого майна, а саме природного газу в квітні 2021р. Статус Клієнта у провадженні - позивач.

Згідно п. 1.2. додаткової угоди адвокат надає правову допомогу у вигляді:

- забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у зазначеному в п. 1.1. господарському проваджені. Ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати Державним підприємством "Східний гірничо-збагачуеальний комбінат" заборгованості;

- підготовка позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області та всіх інших необхідних документів і матеріалів, що будуть необхідними під час розгляду господарської справи;

- надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення судочинства, а також в інших державних органах, установах, перед фізичними та юридичними особами;

У розділі 2 додаткової угоди сторони погодили розмір погодинної ставки адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 2 500,00 грн. за 1 (одну) годину (п. 2.1.); вартість представництва інтересів клієнта адвокатом в суді - 2500,00 грн. за одне судове засідання, в незалежності від фактичного часу його проведення (п. 2.2.); гонорар складається з суми вартості наданої правової/правничої допомоги (п. 2.3.); розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт (п. 2.4.); факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг (п. 2.5.);

клієнт сплачує гонорар протягом 90 днів з моменту підписання акту наданих послуг (п. 2.6.).

Відповідно до детального опису наданої професійної правничої допомоги по додатковій угоді від 02.08.2021 № 5-2 до договору про надання правничої допомоги від 20.05.2019 № 13/5, складного та підписаного сторонами, адвокатом клієнту надані наступні послуги тривалістю 13 годин на суму 32 500 грн 00 коп.:

1. Ознайомлення адвокатом Невструєвим Л.Б. із матеріалами, на підставі яких у Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" виникла заборгованість перед ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" по відшкодуванню вартості безпідставно набутого майна, а саме: договір про закупівлю газу №14/03/472В; роздруківка з Інформаційної платформи SАР Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» про обсяги споживання природнього газу dідповідачем у період з 07.04.2021 року по 12.04.2021 року ( кількість годин -3,0; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 7500,00 грн.);

2. Підготовка та направлення адвокатом Невструєвим Л.Б. адвокатського запиту від 18.08.2021 на адресу ТОВ "Оператор ГТС України" (кількість годин -1,0; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 2500,00 грн.);

3. Ознайомлення адвокатом Невструєвим Л.Б. із відповіддю ТОВ "Оператор ГТС України" на адвокатський запит, а саме з листом ТОВ "Оператор ГТС України" №ТОВВИХ-21-9394 від 27.08.2021 (кількість годин - 1,0; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 2500,00 грн.);

4. Отримання експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати №0-1083 від 29.10.2021 (кількість годин - 2; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 5000,00 грн.);

5. Підготовка та направлення на адресу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" претензії №171-Ю1 від 29.10.2021 (кількість годин - 2; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 5000,00 грн);.

6. Підготовка позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області адвокатом Невструєвим Л.Б. (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання, підписання позову та оформлення усіх додатків до позову) (кількість годин - 4; вартість за одну годину - 2 500,00 грн; загальна сума - 10 000,00 грн.).

На виконання умов договору та додаткової угоди сторонами складений та підписаний акт про прийняття-передачу наданих послуг від 06.12.2021 № 1/5-2, відповідно до якого адвокатом клієнту станом на 07.12.2021 надані послуги на суму 32 500 грн 00 коп., відповідно до переліку, визначеному детальним описом наданої професійної правничої допомоги по додатковій угоді від 02.08.2021 № 5-2 до договору про надання правничої допомоги від 20.05.2019 № 13/5.

Статус адвоката підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010.

Відповідач заперечує щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, вважає заявлену до стягнення суму 32 500 грн завищеною та не підтвердженою доказами. Вказує, що позивачем не надано детального обґрунтованого опису робіт (наданих послуг), квитанції про сплату таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1-2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем правової (правничої) допомоги обсягом та вартістю, які визначені договором про надання правової допомоги № 199 від 28.12.2020.

Здійснюючи аналіз заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також норми статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якими гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Здійснивши аналіз ціни позову предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд дійшов висновку, що складності у розгляді справи не виникло.

За своєю категорією, враховуючи позицію позивача у справі, ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію.

Представлені суду докази в підтвердження надання позивачу адвокатських послуг, пов`язаних з розглядом даної справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат в заявленому розмірі, адже розмір відповідних витрат має, крім іншого, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З вищевикладеного господарський суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу у даній справі явно не відповідає критеріям співмірності із складністю справи, та не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

За таких обставин, враховуючи розмір та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, заперечення відповідача, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 52210, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд.13/10, оф. 201, ) 1 237 288 грн. 65 коп. (один мільйон двісті тридцять сім тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 65 коп.) вартості безпідставно набутого майна, 18 559 грн. 33 коп. (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 33 коп.) витрат зі сплати судового збору, 20 000 грн 00 коп. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.09.2022

Суддя І.А. Рудь