ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м.Дніпро Справа № 904/133/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022р., ухвалене суддею Дупляком С.А. у справі № 904/133/22

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІТІСЕРВІС-КР"

до Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС-КР" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" про стягнення 27 586,95 грн. основної заборгованості на підставі договору №465-128107/14 від 17.03.2014 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії АТ "УКРТЕЛЕКОМ" на користь ТОВ "СІТІСЕРВІС-КР" 10327,16 грн. основної заборгованості та 849,66 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд послався на той факт, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача є доведеними у сумі 10.327,16 грн, оскільки в матеріалах справи містяться докази часткової оплати спірної заборгованості.

Акціонерне товариство "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ", не погодившись з рішенням суду, звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд при розгляді справи не звернув увагу на вимоги пункт 3.5 основного Договору яким передбачено здійснення оплати послуг лише після надання рахунків та Актів приймання-передачі наданих послуг за місяць, а у разі затримки передачі рахунків - строки оплати коригуються на відповідну кількість банківських днів, між тим, позивачем до виставлених рахунків та Актів не надано доказів направлення або надання вказаних актів та рахунків відповідачу.;

- Позивач надав рахунок №63 від 31.10.2020 року на загальну суму 2916,51 грн., який начебто не сплачений Відповідачем, однак Відповідачем до відзиву надано платіжне доручення № 380 від 12.01.2022 року, яким погашено борг за рахунком №63 від 31.10.2020 року (відповідно до призначення платежу) таким чином борг за рахунком № 63 від 31.10.2020 року відсутній. Суд в рішення зазначено, що платіжне доручення №380 від 12.01.2022 року не береться до увагу оскільки заборгованість жовтня 2020 року не заявлено.

- відповідачем, 11.03.2020 року по договору № 465-128107/14 від 17.03.2014 року зроблена переплата на загальну суму 34 250,04 грн. у вказаній сумі переплати знаходиться сплата за рахунком №63 від 30.06.2020 року, на підтвердження надано платіжне доручення №4627 від 11.03.2020 року, також за виставленим рахунком №63 від 31.12.2020 року на загальну суму З 705,32 грн Відповідачем також сплачено, на підтвердження надано платіжне доручення № 2702 від 21.02.2022 року. Відповідач зазначає, що вказані докази не були надані до відзиву, через те, що до примірника позовної заяви, направленої на адресу АТ «УКРТЕЛЕКОМ» не були надані такі докази, як рахунки №63 від 30.06.2020 р, 31.10.2020р., 31.12.2020р., 31.01.2021р., 28.02.2021р., 30.04.2021р., 31.07.2021р., 30.09.2021року та лише після отримання повного тексту рішення суду від 04.05.2022 року та ознайомлення з матеріалами справи, відповідач дізнався про вказані рахунки, тому в апеляційній скарзі надано докази на спростування обставин, які доводяться вказаними рахунками.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2022 ухвалено відкрити апеляційне провадження у справі №904/133/22. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2013 між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та позивачем укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі (об`єкт №1), відповідно до п. 1 якого замовником (Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради) зобов`язався передати управителю функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуги), а замовник (Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради) надає право управителю (позивачу) відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли Управитель (позивач) отримав на такі витрати письмову згоду замовника (Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради).

Метою договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі, відповідно до п. 2 якого, є управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району створення мешканцями належних умов проживання згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами та правилами.

Відповідно до п. 4.1 договору, договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях розпочинають здійснювати з 01.02.2014. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання.

17.03.2014 між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №465-128107/14, відповідно до п. 1.1 виконавець зобов`язався надати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно додатку 1, а замовник своєчасно оплачувати за ці послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені цим договором у будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 199, площа оренди 1.124,46кв.м.

Перелік послуг, періодичність і строки їх надання виконавцем замовнику, їх ціни, що встановлені згідно рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 27.12.2011 №435 та рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 12.04.2017 №176 погоджуються обома сторонами (додаток №1 договору) (п. 1.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2/2464/17 від 01.05.2017).

Згідно з п. 3.1 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2/2464/17 від 01.05.2017, ціни на послуги та інші витрати по договору встановлені згідно рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 27.12.2011 №435 та рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 12.04.2017 №176.

Розмір щомісячної плати, відповідно до п. 3.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2/2464/17 від 01.05.2017, за надані послуги на 01.05.2017 становить 3.705,32 грн.

Згідно з п. 3.4 договору, розрахунковий період - щомісячно.

Оплату послуг замовник здійснює до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунків виконавця та відповідних актів приймання-передачі наданих послуг за місяць і податкових накладних (в разі сплати ПДВ), що надаються замовнику до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим. В разі затримки передачі рахунків строки оплати коригуються на відповідну кількість банківських днів.

Пунктом 9.1 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2/2464/17 від 01.05.2017 встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 включно. Сторони домовилися, що згідно статті 631 Цивільного кодексу України умови цього договору, поширюються на відносини між ними, що виникли з 01.02.2014. У разі відсутності письмової заяви сторін про припинення або зміну умов цього договору за місяць до закінчення його дії, цей договір вважається пролонгованим на такий же самий строк і на тих же самих умовах.

Позивач долучив до матеріалів справи акти здачі-прийняття робіт на загальну суму 27705,00 грн, а саме:

-від 30.06.2020 на суму 3705,32 грн;

-від 31.10.2020 на суму 2916,51 грн;

-від 31.12.2020 на суму 3705,32 грн;

-від 31.01.2021 на суму 2556,57 грн;

-від 28.02.2021 на суму 3705,32 грн;

-від 30.04.2021 на суму 3705,32 грн;

-від 31.07.2021 на суму 3705,32 грн;

-від 30.09.2021 на суму 3705,32 грн.

Вказані акти здачі-прийняття робіт не підписано представниками відповідача.

Також позивачем надано рахунки на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 27705,00 грн.:

-№63 від 30.06.2020 на суму 3705,32 грн;

-№63 від 31.10.2020 на суму 2916,51 грн;

-№63 від 31.12.2020 на суму 3705,32 грн;

-№63 від 31.01.2021 на суму 2556,57 грн;

-№63 від 28.02.2021 на суму 3705,32 грн;

-№63 від 30.04.2021 на суму 3705,32 грн;

-№63 від 31.07.2021 на суму 3705,32 грн;

-№63 від 30.09.2021 на суму 3705,32 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензією №961 від 16.09.2020 на суму 15524,31 грн. про сплату боргу за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до якої були додані рахунки №63 від 31.03.2020, №63 від 31.07.2020 та акти здачі-приймання робіт за березень, червень та липень 2020 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною №193 від 22.09.2020 та фіскальним чеком від 22.09.2020.

В подальшому позивач направив на адресу відповідача претензією №187 від 11.03.2021 на суму 23.586,00 грн. про сплату боргу за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до якої додав рахунки №63 від 31.03.2020, №63 від 30.04.2020, №63 від 31.05.2020, №63 від 30.06.2020, №63 від 31.08.2020, №63 від 30.11.2020, №63 від 31.12.2020 та акти здачі-приймання робіт за березень, квітень, травень, червень, липень та грудень 2020 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною №234 від 24.03.2021 та фіскальним чеком від 15.03.2021.

Як зазначає позивач, заборгованість в сумі 27586,95 грн. сплачена не була, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 зазначеного вище Закону, до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Частиною 1 статті 16 Закону передбачено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно.

В даному випадку в якості доказу надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 199 позивач долучив до матеріалів справи помісячну інформацію про витрати та копії первинної документації.

Водночас, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем до матеріалів справи було надано низку платіжних доручень в якості доказу погашення спірної заборгованості.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову в розмірі 10327,16грн., господарський суд вказав, що відповідачем сплачено заборгованість за наступними платіжними дорученнями:

- №1691 від 02.02.2022 на суму 3 705,32 грн. з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 04/2021 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 30.04.21, в т.ч. ПДВ 617,55»;

- №1681 від 02.02.2022 на суму 3 705,32 грн. з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 02/2021 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 28.02.21, в т.ч. ПДВ 617,55»;

- №18733 від 06.12.2020 на суму 3 705,32 грн. з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 09/2021 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 30.09.21, в т.ч. ПДВ 617,55»;

- №382 від 12.01.2022 на суму 2 556,56 грн. з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 01/2021 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 31.01.21, в т.ч. ПДВ 426,09»;

- №58 від 05.01.2022 на суму 3 705,32 грн. з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 07/2021 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 31.07.21, в т.ч. ПДВ 617,55».

Інші платіжні доручення не були взяті судом до уваги з огляду на те, що заборгованість, сплачена за цими платіжними дорученням не підлягала оплаті в межах справи №904/133/22, зокрема і платіжне доручення №380 від 12.01.2022 на суму 2916,52 грн.

Між тим, колегією суддів встановлено, що позивачем було пред`явлено позовні вимоги і щодо сплати заборгованості за рахунком №63 від 31.10.2020 на суму 2 916,52грн., за надані послуги з 1 по 31 жовтня 2020р. (а.с.32).

Відповідачем представлено до матеріалів справи платіжне доручення №380 від 12.01.2022 на суму 2916,52 з призначенням платежу: «Утримання будинку та прибудинкової території за 10/2020 зг. Дог 465-128107/14 від 17.03.2014, РАХ 63 від 31.10.20, в т.ч. ПДВ 486,09».

Здійснивши перерахунок спірної заборгованості з урахуванням сплати відповідачем суми боргу за платіжним дорученням №380 від 12.01.2022 на суму 2 916,52, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 7 410,64грн.

У цьому зв`язку, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення господарського суду змінити.

Водночас, колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника, що ним 11.03.2020 року зроблена переплата на загальну суму 34 250,04 грн. та що в указаній сумі переплати знаходиться оплата за рахунком №63 від 30.06.2020 платіжним дорученням №4627 від 11.03.2020 року. Також за виставленим рахунком №63 від 31.12.2020 року на загальну суму 3705,32 грн. відповідачем сплачено платіжним дорученням №2702 від 21.02.2022 року, з посиланням на те, що ці докази не були надані до відзиву у суд першої інстанції через те, що до примірника позовної заяви, направленої на адресу АТ «УКРТЕЛЕКОМ» не були надані такі докази, як рахунки №63 від 30.06.2020 р, 31.10.2020р., 31.12.2020р., 31.01.2021р., 28.02.2021р., 30.04.2021р., 31.07.2021р., 30.09.2021року та лише після отримання повного тексту рішення суду від 04.05.2022 року та ознайомлення з матеріалами справи, відповідач дізнався про вказані рахунки, тому в апеляційній скарзі надано докази на спростування обставин, які доводяться вказаними рахунками.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, але не виключно: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність.

За приписами ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 та ч. 1 ст. 73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, у силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви надано докази направлення цінного листа з описом вкладення до цього листа на адресу АТ «Укртелеком» позовної заяви з додатками (а.с. 145-146).

В описі вкладення вказано про направлення рахунків за червень, жовтень, грудень 2020 року та січень, лютий, квітень, липень, вересень 2021 року.

Отже, відповідач був обізнаний про направлення позовної заяви до суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі №904/133/22 та запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати відзив на позовну заяву та, зокрема, всі письмові докази.

Дана ухвала була направлена на адресу Дніпропетровської філії АТ «Укртелеком» та отримана адресатом 09.02.2022 (а.с.151) і на адресу АТ «Укртелеком» та отримана останнім 14.02.2022 (а.с.152).

Рішення у даній справі прийнято господарським судом 04.05.2022.

Відтак, відповідач протягом майже чотирьох місяців мав можливість надати свої заперечення проти позову до суду першої інстанції та надати платіжні доручення, які підтверджують оплату спірної заборгованості в повному обсязі.

Наведене свідчить лише про пасивну поведінку відповідача та недобросовісне виконання визначених ст. 42 ГПК України обов`язків учасника справи.

Крім того, згідно платіжного доручення № 4627 від 11.03.2020р., оплата здійснена за надані послуги за 12.2018, 03.2019 01.2020. Але позовні вимоги щодо стягнення за послуги надані в зазначені місяці не заявлялися.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що вказані доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню за подачу позову 612,90 грн. витрат з судового збору. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню за подачу апеляційної скарги 1 037,49 грн.

Відповідно до ч.11 ст.129 ГПК України, суд зобов`язує позивача сплати на користь відповідач різницю судових витрат в сумі 425,59 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 277, 282 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 у справі №904/133/22 змінити в частині стягнення заборгованості..

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС-КР" заборгованість в сумі 7410,64грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІСЕРВІС-КР" на користь Акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" витрати зі сплати судового збору в сумі 424,59 грн.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін