РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2022Справа № 904/4144/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи"

2. Державної податкової служби України

про солідарне відшкодування збитків у розмірі 2 979 447,20 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Чобанюк Т.М. за довіреністю від 24.12.2021 року № 52-16/79;

від відповідача-1: Тиришкін Д.П. за довіреністю від 04.09.2020 року № 12;

від відповідача-2: Богдановська Т.В. (згідно з випискою з ЄДРПОУ).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" (далі - відповідач-1) про відшкодування збитків у розмірі 4 036 078,80 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач на виконання умов укладеного між сторонами договору підряду на капітальний ремонт від 20.06.2019 року № 2019/д/УКС/732 та нормативних законодавчих приписів не здійснив жодних заходів щодо реєстрації відповідних податкових накладних, а також в адміністративному чи судовому порядку не оскаржив рішення податкового органу щодо зупинення та відмови в реєстрації таких накладних. Таким чином, внаслідок бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" позивачу було завдано збитків у розмірі 4 036 078,80 грн., які полягають у позбавленні Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" права на віднесення означеної суми коштів до податкового кредиту.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2020 року відкрито провадження у справі № 904/4144/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.09.2020 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2020 року строк проведення підготовчого провадження у справі № 904/4144/20 продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 13.10.2020 року.

22.09.2020 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" від 19.09.2020 року на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив проти задоволення вимог Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" з огляду на вжиття відповідачем-1 усіх залежних від нього заходів, передбачених договором та законом, щодо належного виконання взятого на себе зобов`язання з реєстрації складених ним податкових накладних при тому ступені обачності, що вимагалася від нього за характером зобов`язання. Крім того, на момент звернення до суду з означеним позовом Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не втратило можливість включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту по розрахункам за укладеним з відповідачем-1 договором підряду з огляду на те, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" зберігається можливість зареєструвати вищевказані податкові накладні за рішенням суду протягом шести місяців з моменту отримання останнім рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних. Також відповідач-1 вказав, що не реалізація ним права на оскарження рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних у судовому порядку, а також ненадання пояснень та їх документального підтвердження до закінчення 365-денного строку для їх подання, не може вважатися протиправними діями відповідача-1 та свідчити про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" вини як складової частини господарського правопорушення. У той же час, відсутність доказів протиправних дій відповідача-1 щодо порушення ним правил складання та реєстрації спірних податкових накладних виключає прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями та/або бездіяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача.

07.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 06.10.2020 року № 52-16/994 на відзив на позовну заяву, в якій позивач навів аргументи на спростування висловлених відповідачем-1 заперечень проти позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року підготовче засідання відкладено на 20.10.2020 року.

У підготовчому засіданні 20.10.2020 року представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 16.10.2020 року № 2043468/36041553 про реєстрацію однієї зі спірних податкових накладних - від 30.10.2019 року № 11, прийнятого за наслідками розгляду поданих відповідачем-1 пояснень та їх документального підтвердження.

20.10.2020 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області відповідачем-1 подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2020 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.11.2020 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020 року провадження у справі № 904/4144/20 зупинено до закінчення розгляду адміністративних справ № 160/12292/20, № 160/13195/20 та № 160/13686/20 (предметом спору в яких було оскарження відповідачем-1 рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації спірних податкових накладних).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2021 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 09.12.2021 року.

09.12.2021 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області позивачем подано клопотання від 06.12.2021 року № 52-16/1045, в якому останній просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача Державну податкову службу України, а також змінив предмет позову та просив стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" та Державної податкової служби України суму збитків у розмірі 2 979 447,20 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2021 року вищенаведену заяву позивача від 06.12.2021 року № 52-16/1045 прийнято судом до розгляду, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державну податкову службу України (далі - відповідач-2), підготовче засідання відкладено на 18.01.2022 року.

17.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області Державною податковою службою України подано відзив від 10.01.2022 року на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечив проти пред`явлених до нього вимог з огляду на те, що останній не був стороною правовідносин за договором від 20.06.2019 року № 2019/д/УКС/732 та не має жодних зобов`язань за цією угодою. У той же час на момент подання позовної заяви Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не доведено свідомого невжиття ДПС залежних від нього заходів з метою виконання судових рішень та порушення прав позивача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 року справу № 904/4144/20 за позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" та Державної податкової служби України про солідарне відшкодування збитків у розмірі 2 979 447,20 грн. передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду міста Києва.

21.01.2022 року через відділ діловодства господарського суду Дніпропетровської області надійшли додаткові пояснення відповідача-1, в яких останній навів додаткові аргументи на спростування обґрунтованості позовних вимог, з урахуванням зміненого предмета позову та суб`єктного складу справи № 904/4144/20.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2022 року матеріали справи № 904/4144/20 передано для розгляду судді Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року справу № 904/4144/20 прийнято до свого провадження суддею Ломакою В.С., підготовче засідання призначено на 15.03.2022 року.

21.02.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла відповідь позивача від 14.02.2022 року № 52-16/113 на відзив відповідача-2 на позовну заяву, в якій Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вказало, що відповідач-2 не виконав встановленого Податковим кодексом України та рішеннями суду в адміністративних справах обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, що призвело до позбавлення позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання, тобто позивач поніс збитки.

Крім того, 21.02.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача від 14.02.2022 року № 52-16/112 на додаткові письмові пояснення відповідача-1.

Разом із тим, підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 15.03.2022 року, не відбулося.

05.04.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2022 року підготовче засідання у справі № 904/4144/20 призначено на 07.06.2022 року.

04.05.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні 07.06.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2022 року вищенаведену заяву позивача задоволено.

У підготовчому засіданні 07.06.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу, якою відповідачу-2 встановлено строк для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 22.06.2022 року, підготовче засідання відкладено на 29.06.2022 року.

20.06.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні 29.06.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2022 року вищенаведену заяву позивача задоволено.

23.06.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-1 про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні 29.06.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2022 року означену заяву відповідача-1 задоволено.

24.06.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача-1 про приєднання до матеріалів справи копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2022 року № 68176958, від 17.01.2022 року № 68177088 та від 18.05.2022 року № 69045900. Означені документи долучені судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.06.2022 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про продовження Державній податковій службі України строку на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до 05.07.2022 року; підготовче засідання відкладено на 27.07.2022 року.

06.07.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача-2, в яких останній повідомив, що станом на 05.07.2022 року складені відповідачем-1 податкові накладні від 30.07.2019 року № 11, від 30.07.2019 року № 12, від 30.07.2019 року № 13, від 30.07.2019 року № 14, від 30.07.2019 року № 15, від 30.07.2019 року № 16, від 30.07.2019 року № 18, від 30.07.2019 року № 19, від 28.08.2019 року № 19, від 28.08.2019 року № 20, від 28.08.2019 року № 21, від 28.08.2019 року № 22, від 28.08.2019 року № 23, від 28.08.2019 року № 24, від 30.08.2019 року № 15, від 30.08.2019 року № 16, від 30.08.2019 року № 17, від 30.08.2019 року № 18, від 25.09.2019 року № 3, від 25.09.2019 року № 7, від 25.09.2019 року № 8, від 25.09.2019 року № 9, від 30.09.2019 року № 12, від 30.09.2019 року № 13, від 30.09.2019 року № 14 та від 30.09.2019 року № 15 зареєстровані ДПС в ЄРПН.

08.07.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні 27.07.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2022 року вищенаведену заяву позивача задоволено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 904/4144/20 до судового розгляду по суті на 23.08.2022 року.

09.08.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення участі його представника у судовому засіданні 23.08.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2022 року вищенаведену заяву позивача задоволено.

16.08.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-1 про забезпечення участі його представника у судовому засіданні 23.08.2022 року в режимі відеоконференції. Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2022 року вищенаведену заяву позивача задоволено.

22.08.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

У судовому засіданні 23.08.2022 року оголошувалася перерва до 06.09.2022 року.

У судовому засіданні 06.09.2022 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням клопотання від 06.12.2021 року № 52-16/1045, та наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідачів у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву від 19.09.2020 року та від 10.01.2022 року, а також додаткових поясненнях та запереченнях.

У судовому засіданні 06.09.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" (підрядник) та Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) укладено договір підряду на капітальний ремонт № 2019/д/УКС/732 (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати відповідно до кошторисної документації, яка є додатком до цього Договору, роботи по капітальному ремонту об`єкта РОФ-1: "Корпус збагачення XI-XIV секції, інв. № 1000083 (ремонт будівельних конструкцій покриття та металоконструкцій гнучкого бункера секцій № 1-2)", а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані за даним Договором роботи.

Означений правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками наведених суб`єктів господарювання.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що оплата за виконані роботи проводиться замовником протягом 30 календарних днів після підписання актів виконаних робіт, виставлення рахунку-фактури, надання податкових накладних за фактично виконані роботи.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору між його сторонами підписано наступні акти приймання виконаних підрядних робіт:

- акт від 30.07.2019 року № 5 за липень 2019 року вартістю 752 895,60 грн. (у тому числі ПДВ - 125 482,60 грн.);

- акт від 30.07.2019 року № 6 за липень 2019 року вартістю 2 458 130,40 грн. (у тому числі ПДВ - 409 688,40 грн.);

- акт від 28.08.2019 року № 1 за серпень 2019 року вартістю 4 290 639,60 грн. (у тому числі ПДВ - 715 106,60 грн.);

- акт від 28.08.2019 року № 5 за серпень 2019 року вартістю 2 978 378,40 грн. (у тому числі ПДВ - 496 396,40 грн.);

- акт від 25.09.2019 року № 4 за вересень 2019 року вартістю 5 861 328,00 грн. (у тому числі ПДВ - 976 888,00 грн.);

- акт від 25.09.2019 року № 6 за вересень 2019 року вартістю 1 535 311,20 грн. (у тому числі ПДВ - 255 885,20 грн.);

- акт від 30.10.2019 року № 3 за жовтень 2019 року вартістю 6 339 789,60 грн. (у тому числі ПДВ - 1 056 631,60 грн.).

На оплату вартості вищенаведених робіт за цими актами відповідач-1 виставив позивачу відповідні рахунки-фактури від 30.07.2019 року № СФ-0000125 на загальну суму 3 211 026,00 грн. (у тому числі ПДВ - 535 171,00 грн.); від 28.08.2019 року № СФ-0000147 на загальну суму 7 269 018,00 грн. (у тому числі ПДВ - 1 211 503,00 грн.); від 25.09.2019 року № СФ-0000162 на загальну суму 7 396 639,20 грн. (у тому числі ПДВ - 1 232 773,20 грн.); від 30.10.2019 року № СФ-0000179 на загальну суму 8 202 631,20 грн. (у тому числі ПДВ - 1 367 105,20 грн.).

Факт оплати позивачем виконаних підрядником за вищенаведеними актами підрядних робіт, вартість яких була вказана у виставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" рахунках-фактурах, підтверджується платіжними дорученнями від 04.09.2019 року № 9650979 на суму 1 605 513,00 грн. з ПДВ; від 06.09.2019 року № 9651689 на суму 1 605 513,00 грн. з ПДВ; від 30.09.2019 року № 9653809 на суму 7 269 018,00 грн. з ПДВ; від 31.10.2019 року № 9656763 на суму 7 396 639,20 грн. з ПДВ; від 06.02.2020 року № 3452 на суму 1 000 000,00 грн. з ПДВ; від 12.02.2020 року № 3814 на суму 1 500 000,00 грн. з ПДВ; від 17.02.2020 року № 4192 на суму 500 000,00 грн. з ПДВ; від 19.02.2020 року № 4394 на суму 1 000 000,00 грн. з ПДВ; від 02.04.2020 року № 7229 на суму 4 202 631,20 грн. з ПДВ.

Судом встановлено, що за результатами вищевказаних господарських операцій Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" склало в електронній формі та направило на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні:

- від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн. (у тому числі ПДВ - 125 482,60 грн.);

- від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн. (у тому числі ПДВ - 409 688,40 грн.);

- від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн. (у тому числі ПДВ - 715 106,60 грн.);

- від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн. (у тому числі ПДВ - 496 396,40 грн.);

- від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. (у тому числі ПДВ - 976 888,00 грн.);

- від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. (у тому числі ПДВ - 255 885,20 грн.);

- від 30.10.2019 року № 11 на суму 6 339 789,60 грн. (у тому числі ПДВ - 1 056 631,60 грн.).

Проте податковим органом було зупинено реєстрацію вищезазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно 08.08.2019 року, 09.08.2019 року, 13.09.2019 року, 15.09.2019 року, 10.10.2019 року, 11.10.2019 року та 13.11.2019 року із посиланням на те, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає вимогами підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Водночас відповідачу-1 запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

За результатами розгляду поданих відповідачем-1 документів комісією регіонального рівня Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було прийнято рішення: від 10.04.2020 року № 1521546/36041553, від 10.04.2020 року № 1521545/36041553, від 30.04.2020 року № 1547680/36041553, від 30.04.2020 року № 1547677/36041553, від 26.06.2020 року № 1675691/36041553 та від 26.06.2020 року № 1675692/36041553 про відмову у реєстрації податкових накладних відповідно: від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн. (у тому числі ПДВ - 125 482,60 грн.), від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн. (у тому числі ПДВ - 409 688,40 грн.), від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн. (у тому числі ПДВ - 715 106,60 грн.), від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн. (у тому числі ПДВ - 496 396,40 грн.), від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. (у тому числі ПДВ - 976 888,00 грн.) та від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. (у тому числі ПДВ - 255 885,20 грн.) у Єдиному реєстрі податкових накладних з тих підстав, що платником податку надано копії документів, складені із порушенням законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у позовній заяві посилалося на те, що за умовами пункту 3.1 Договору підрядник зобов`язався, зокрема, надавати податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов відносно реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 9.10 цього правочину підрядник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ у зв`язку з порушенням порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у випадку, якщо це призвело до позбавлення замовника права на податковий кредит.

У зв`язку з тим, що вищенаведені податкові накладні не були у встановленому законом порядку зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних внаслідок бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", що виражена у порушенні відповідачем-1 умов Договору та нездійсненні заходів щодо встановленого законодавством порядку реєстрації податкових накладних, не оскарженні в адміністративному та/або судовому порядку відмови податкового органу в реєстрації податкових накладних, а також зважаючи на невиконання відповідачем-2 покладеного на Державну податкову службу України обов`язку щодо реєстрації спірних податкових накладних (крім податкової накладної від 30.10.2019 року № 11 на суму 6 339 789,60 грн. (у тому числі ПДВ - 1 056 631,60 грн.)), що призвело до позбавлення позивача права на віднесення сплаченого податку на додану вартість за актами від 30.07.2019 року № 5 (сума ПДВ - 125 482,60 грн.), від 30.07.2019 року № 6 (сума ПДВ - 409 688,40 грн.), від 28.08.2019 року № 1 (сума ПДВ - 715 106,60 грн.), від 28.08.2019 року № 5 (сума ПДВ - 496 396,40 грн.), від 25.09.2019 року № 4 (сума ПДВ - 976 888,00 грн.), від 25.09.2019 року № 6 (сума ПДВ - 255 885,20 грн.), що в загальній сумі становить 2 979 447,20 грн., до складу податкового кредиту та зменшення відповідного податкового зобов`язання, чим позивачу було завдано збитків у загальному розмірі 2 979 447,20 грн., останній, з урахуванням клопотання від 06.12.2021 року № 52-16/1045, просив суд солідарно стягнути означену суму збитків з відповідачів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

За умовами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (частина 4 статті 879 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як було зазначено вище, за умовами пункту 3.1 Договору підрядник зобов`язався, зокрема, надавати податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов відносно реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За змістом пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

За умовами пункту 198.6 Податкового кодексу України у чинній редакції, суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за загальним правилом не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. Суд наголошує, що згідно з наведеним пунктом цієї статті Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року в справі № 908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 року в справі № 917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.

Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.

Судом встановлено, що спір у даній справі, з урахуванням клопотання позивача від 06.12.2021 року № 52-16/1045, виник внаслідок того, що відповідач-1, на думку позивача, не виконав обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, складених на підставі здійснених між цими контрагентами господарських операцій за актами від 30.07.2019 року № 5 (сума ПДВ - 125 482,60 грн.), від 30.07.2019 року № 6 (сума ПДВ - 409 688,40 грн.), від 28.08.2019 року № 1 (сума ПДВ - 715 106,60 грн.), від 28.08.2019 року № 5 (сума ПДВ - 496 396,40 грн.), від 25.09.2019 року № 4 (сума ПДВ - 976 888,00 грн.), від 25.09.2019 року № 6 (сума ПДВ - 255 885,20 грн.), а також в адміністративному чи судовому порядку не оскаржив рішення податкового органу щодо зупинення та відмови в реєстрації таких накладних, що позбавило Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" можливості отримати податковий кредит на відповідну суму ПДВ - 2 979 447,20 грн. та завдало позивачу збитків у наведеному розмірі.

Підставою для стягнення з відповідача-1 цієї суми збитків позивач у позовній заяві визначив пункт 9.10 Договору, за змістом якого підрядник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ, у зв`язку з порушенням порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у випадку, якщо це призвело до позбавлення замовника права на податковий кредит.

Відтак, до предмета доказування у цій справі (зокрема, в частині пред`явлених до відповідача-1 вимог) входять, у тому числі, обставини порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" порядку виписки (реєстрації) спірних податкових накладних.

З огляду на викладене, суд зазначає таке.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, як це передбачено абзацом сімнадцятим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Цей Порядок визначає механізм внесення до ЄРПН відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї. Так, згідно з положеннями пункту 2 Порядку № 1246 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця); платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункти 10, 11 Порядку № 1246 у вищенаведеній редакції).

Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться визначені цим пунктом перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 14 Порядку № 1246).

У Порядку № 1246 не міститься визначення поняття "реєстрація податкової накладної". Натомість, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Наведені нормативні положення дають підстави для висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДФС, та/або безпосередніх дій працівників ДФС, на яку (які) платник податку не має впливу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року в справі № 160/5380/19.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками господарських операцій з Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", на виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України відповідачем-1 виписано податкові накладні від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн. (у тому числі ПДВ - 125 482,60 грн.); від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн. (у тому числі ПДВ - 409 688,40 грн.); від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн. (у тому числі ПДВ - 715 106,60 грн.); від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн. (у тому числі ПДВ - 496 396,40 грн.); від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. (у тому числі ПДВ - 976 888,00 грн.); від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. (у тому числі ПДВ - 255 885,20 грн.), а також направлено їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами обробки податкових накладних, автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" надіслано квитанції про зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України з тієї причини, що ПН/РК відповідають вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Одночасно Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

Користуючись зазначеним правом, відповідач-1 в електронному вигляді направив на адресу контролюючого органу повідомлення щодо подачі документів на підтвердження реальності та правомірності здійснення господарських операцій, відображених у поданих податкових накладних, а також копії первинних та додаткових документів щодо здійснення цих операції.

Однак, комісією ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 10.04.2020 року № 1521546/36041553, від 10.04.2020 року № 1521545/36041553, від 30.04.2020 року № 1547680/36041553, від 30.04.2020 року № 1547677/36041553, від 26.06.2020 року № 1675691/36041553 та від 26.06.2020 року № 1675692/36041553 про відмову у реєстрації податкових накладних відповідно: від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн. (у тому числі ПДВ - 125 482,60 грн.), від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн. (у тому числі ПДВ - 409 688,40 грн.), від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн. (у тому числі ПДВ - 715 106,60 грн.), від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн. (у тому числі ПДВ - 496 396,40 грн.), від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. (у тому числі ПДВ - 976 888,00 грн.) та від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. (у тому числі ПДВ - 255 885,20 грн.) у Єдиному реєстрі податкових накладних з тих підстав, що платником податку надано копії документів, складені із порушенням законодавства.

Підставою для прийняття цих рішень визначено, зокрема, неподання платником податку копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарі/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, а також надання копій документів, складених із порушенням законодавства.

Судом встановлено, що не погоджуючись з наведеними рішеннями та вважаючи їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з відповідними позовами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року в справі № 160/12292/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, вимоги позивача у цій справі (відповідача-1) задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 10.04.2020 року № 1521546/36041553 та від 10.04.2020 року №1521545/36041553 про відмову в реєстрації податкових накладних від 30.07.2019 року № 13 та від 30.07.2019 року № 14 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні від 30.07.2019 року № 13 та від 30.07.2019 року № 14 в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені та направлені для реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", датою їх фактичного надходження до ДПС України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року в справі № 160/13195/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 року, вимоги позивача у цій справі (відповідача-1) задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 30.04.2020 року № 1547677/36041553 та від 30.04.2020 року № 1547680/36041553 про відмову в реєстрації податкових накладних від 28.08.2019 року № 19 та від 28.08.2019 року № 20 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 28.08.2019 року № 19 та від 28.08.2019 року № 20, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", датою їх фактичного подання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року в справі № 160/13686/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021 року, вимоги позивача у цій справі (відповідача-1) задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 26.06.2020 року № 1675691/36041553 та від 26.06.2020 року № 1675692/36041553 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 25.09.2019 року № 8 та від 25.09.2019 року № 9. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні від 25.09.2019 року № 8 та від 25.09.2019 року № 9 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Означені судові рішення на час розгляду даної справи набрали законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, обставини, встановлені рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справах № 160/12292/20, № 160/13195/20 та № 160/13686/20, у тому числі протиправність рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних спірних податкових накладних, повторному доказуванню не підлягають.

Слід також зазначити, що в обґрунтування прийнятих у вказаних адміністративних справах рішень суди посилалися на те, що чинним законодавством покладено на Державну податкову службу України обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке, на його думку, є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода розсуду фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Означені висновки стали підставою для прийняття відповідних рішень про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів згідно зі статтями 20 Господарського кодексу України, 16 Цивільного кодексу України, є відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам.

Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, за змістом частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги вищезазначені імперативні законодавчі приписи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" порядку виписки (реєстрації) спірних податкових накладних, що в силу пункту 9.10 Договору є обов`язковою умовою для виникнення підстав для стягнення з відповідача-1 збитків у частині невизнаного ПДВ. Докази, які свідчать про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" порядку складення та подання для реєстрації цих податкових накладних, відсутні й у матеріалах справи.

Водночас наявними у справі доказами (у тому числі вищевказаними судовими рішення в адміністративних справах) підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи" вжило усіх залежних від нього заходів, передбачених Договором та законом, щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань з реєстрації складених ним спірних податкових накладних при тому ступені обачності, що вимагалася від відповідача-1 за характером відповідного зобов`язання.

За таких обставин, Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не було у встановленому законом порядку доведено протиправності поведінки Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", а також порушення ним зобов`язання за Договором, що виключає наявність вини відповідача-1 у завданні позивачу збитків, на які він посилався у позовній заяві та клопотанні від 06.12.2021 року № 52-16/1045. Крім того, позивачем не підтверджено й безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями та/або бездіяльністю відповідача-1 щодо виконання обов`язку з реєстрації спірних податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача.

Слід також зазначити, що в обґрунтування пред`явлених вимог Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" посилалося на те, що спірні накладні не були зареєстровані у ЄРПН, що призвело до позбавлення позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Проте, у матеріалах справи наявні квитанції про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних спірних податкових накладних від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн., від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн., від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн., від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн., від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. та від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. Зі змісту наведених квитанцій вбачається, що спірні податкові накладні на час розгляду даної справи зареєстровані у Реєстрі за рішенням суду.

Отже, суд критично оцінює доводи позивача щодо відсутності факту реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи".

Щодо позовних вимог Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в частині солідарного стягнення заявлених збитків з Державної податкової служби України, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині з огляду на таке.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною першою цієї статті (у чинній на час вирішення спору редакції) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець; 17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства; 18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями; 19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій; 20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення.

У статті 3 Господарського кодексу України наведено визначення господарської діяльності, під якою розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним і Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Має значення також і суб`єктний склад саме сторін правовідносин та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року в справі № 922/4206/19, від 22.01.2020 року в справі № 910/1809/18.

У той час як згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

У позовній заяві (з урахуванням клопотання від 06.12.2021 року № 52-16/1045) позивач посилався на те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача-2 він фактично позбавлений права на віднесення суми у розмірі 2 979 447,20 грн. до податкового кредиту, а відтак йому завдано збитків у відповідному розмірі.

Втім, суд не погоджується з тим, що вирішення даного спору належить до компетенції господарського суду, оскільки, не дивлячись на заявлені позовні вимоги про стягнення збитків, завданих органом державної влади, що формально зазвичай відносяться до цивільних спорів і носять приватно-правовий характер, за своєю суттю вони є вимогами зі сфери публічно-правових відносин.

Так, за змістом предмета і підстав позову, фактичних обставин даної справи та вищенаведених нормативних приписів законодавства, зокрема податкового, у позивача фактично виник спір з органом державної влади, пов`язаний з його діяльністю з реалізації державної податкової політики та адміністрування податків і зборів щодо відшкодування йому сум податку на додану вартість за податковими накладними від 30.07.2019 року № 13 на суму 752 895,60 грн., від 30.07.2019 року № 14 на суму 2 458 130,40 грн., від 28.08.2019 року № 19 на суму 4 290 639,60 грн., від 28.08.2019 року № 20 на суму 2 978 378,40 грн., від 25.09.2019 року № 8 на суму 5 861 328,00 грн. та від 25.09.2019 року № 9 на суму 1 535 311,20 грн. Тобто означений спір стосується бюджетного відшкодування з Державного бюджету України та повинен вирішуватись за допомогою механізмів і процедур, передбачених для такого відшкодування.

Зі встановлених судом обставин справи слідує, що суть спірних правовідносин між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Державною податковою службою України полягає у захисті позивачем його права на зменшення суми своїх податкових зобов`язань, тобто відносини між цими сторонами є такими, що виникли із податкового законодавства та фактично стосуються повноважень відповідача-2 щодо здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Заявлена у справі вимога про стягнення збитків за своєю суттю є вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо зобов`язання відповідача-2 вчинити дії з реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних і відповідно, зафіксувати у загальній системі адміністрування загальнообов`язкових податків обсяг податкових зобов`язань відповідача з податку на додану вартість.

Відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, за характером, змістом та підставами виникнення сума, яка визначена позивачем як збитки, виникає з грошових зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а не з цивільно-правових зобов`язань.

Оскільки відносини між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Державною податковою службою України є такими, що виникли з податкового законодавства та фактично стосуються повноважень відповідача-2 щодо обліку обов`язкових платежів, повернення або зарахування податку на додану вартість, тобто заявлена у справі вимога про стягнення збитків за своєю суттю є вимогою вирішити публічно-правовий спір, це унеможливлює розгляд цієї справи в порядку господарського судочинства.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що вказівка у позовній заяві (клопотанні від 06.12.2021 року № 52-16/1045) на положення цивільного законодавства, якими регулюється відшкодування шкоди (збитків), не змінює суті та змісту спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 року в справі № 916/978/19 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігос УА", Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Державної фіскальної служби України збитків, завданих у зв`язку із не реєстрацією Товариством з обмеженою відповідальністю "Лігос УА" податкової накладної в Єдиному реєстрі як постачальника товарів та послуг, а також у зв`язку з протиправними діями Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області та Державної фіскальної служби України щодо відмови в реєстрації податкових накладних. У вказаній справі позивач також посилався на позбавлення його можливості внести заявлену в позові суму ПДВ до складу податкового кредиту і зменшити свої податкові зобов`язання на цю суму.

Крім того, тотожна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2020 року в справі № 922/506/19 та від 02.02.2021 року в справі № 908/3512/19, а також у постанові Верховного Суду від 20.04.2021 року в справі № 910/16215/19.

Суд додатково вказує, що віднесення вирішення спору між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Державною податковою службою України в аналогічних правовідносинах (де позивачем є Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідачами - його контрагент за договором та Державна податкова служба України, а предметом спору - солідарне стягнення збитків внаслідок позбавлення позивача права на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту) до компетенції адміністративних судів підтверджується висновками, викладеними, зокрема, у рішенні господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року в справі № 910/13796/20 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 року в справі № 910/2132/22, які на час вирішення по суті спору в справі № 904/4144/20 набрали законної сили.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до Державної податкової служби України, слід закрити, у зв`язку із тим, що спір в цій частині не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а належить вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Проте позивач у встановленому законом порядку не довів наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу пред`явлених вимог.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача, пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідача-1, та закриття провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до Державної податкової служби України, у зв`язку із тим, що спір в цій частині не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а належить вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в частині вимог, пред`явлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробнича компанія "Нові методи", відмовити.

2. Провадження у справі № 904/4144/20 в частині вимог Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", пред`явлених до Державної податкової служби України, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", що розгляд пред`явлених ним до Державної податкової служби України вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 15.09.2022 року.

Суддя В.С. Ломака