ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/403/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

за участі секретаря судового засідання Росєєвої А.М.

розглянувши справу № 916/403/22 за правилами загального позовного провадження

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: /

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: /

про стягнення заборгованості у розмірі 17 467 875,69 грн

за участі представників сторін:

від позивача: Тодорашко А.В. в порядку самопредставництва;

від відповідача: Белоусова К.К. на підставі довіреності № 33 від 05.01.2022 року.

ВСТАНОВИВ:

16.02.2022 року ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 423/22/ до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" про стягнення заборгованості за договором постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21 від 17.02.2021 року у розмірі 17 467 875,69 грн, з яких:

- 16 033 259,49 грн - основний борг;

- 381 194,25 грн - інфляційні втрати;

- 842 755,58 грн - пеня;

- 210 666,37 грн - 3 % річних та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21 від 17.02.2021 року у розмірі 17 467 875,69 грн.

Позов пред`явлено на підставі ст. 193 ГК України, ст.ст. 525-526, 529-530, 610, 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 21.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/403/22; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.03.2022 р. о 10:30 год.

23.02.2022 року на адресу суду надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 5212/22/.

16.03.2022 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з запровадженням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 64/2022 № 2102-IX, строком на 30 діб, який згідно Указу Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено до 25.04.2022 року /затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 року/.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 26.04.2022 року призначено іншу дату судового засідання в порядку підготовчого провадження у справі № 916/403/22 на 08.06.2021 року об 09:45 год.

Ухвалою суду від 11.05.2022 року постановлено здійснити проведення підготовчого засідання 08.06.2022 р. о 09:45 год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (за вебпосиланням: vkz.court.gov.ua).

08.06.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання на іншу дату /вх. № 9972/22/.

08.06.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру пені /вх. № 9974/22/, в якому відповідач просить зменшити пеню до 100,00 грн. В обґрунтування клопотання відповідач посилається на стрімке погіршення фінансового стану підприємства, що виражається у збитках, пов`язаних із зниженням попиту на послуги через складну політично-економічну ситуацію в країні. Залишків коштів на рахунках вистачає лише на обов`язкові платежі і заробітну плату. Відповідач звертає увагу, що позивачем не було понесено збитків, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про можливе погіршення фінансового стану чи ускладнення у господарській діяльності. Відповідач також вказує, що станом на 01.06.2022 року заборгованість контрагентів та третіх осіб перед відповідачем становить 357 443 000,1 грн.

У підготовчому засіданні 08.06.2022 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 22.06.2022 року на 14:40 год. Також судом оголошено протокольну ухвалу про здійснення проведення наступного підготовчого засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (за вебпосиланням: vkz.court.gov.ua) за участі представника позивача.

22.06.2022 року на адресу суду надійшли заперечення /вх. № 1179/22/ на клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені, в яких позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені. Позивач вказує, що у даній справі період прострочення оплати рахунків є значним. Позивач зауважує, що сам по собі «важкий» фінансовий стан не є винятковим випадком у розумінні ст. 233 ГК України та не є підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення та, відповідно, не є доказом винятковості такого випадку. Позивач зазначає, що не відповідають дійсності твердження відповідача про відсутність у позивача будь-яких збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення строку виконання грошового зобов`язання за договором.

22.06.2022 року на адресу суду надійшли заперечення позивача /вх. № 11184/22/ на клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

У підготовчому засіданні 22.06.2022 року судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/403/22 до судового розгляду по суті; судове засідання по суті призначено на 20.07.2022 року на 12:00 год.

У судовому засіданні 20.07.2022 року судом оголошено перерву судового засідання на 12.09.2022 року на 12:00 год.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просила задовольнити клопотання про зменшення пені.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 17.02.2021 року між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» /споживач/замовник/ було укладено Договір постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21.

Права та обов`язки державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за Договором реалізує Чорноморська філія державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) /постачальник/.

Відповідно до п. 1.1., п.2.1. Договору ЧФ ДП «АМПУ» зобов`язується поставляти ДП «МТП «Чорноморськ» через свої теплові мережі теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обсягах відповідно до обсягів поставки (Додаток 1) на такі потреби ДП «МТП «Чорноморськ»: опалення, теплова вентиляція - у період опалювального сезону, гаряче водопостачання - протягом року, а ДП «МТП «Чорноморськ» зобов`язується сплачувати отриману теплову енергію згідно встановленої вартості у строки, передбачені Договором.

Вартість 1 Гкал теплової енергії, що вироблена на котельнях ЧФ ДП «АМПУ», враховуючи передачу мережами, на дату укладення Договору становить 3 037, 36 грн. без урахування ПДВ, який нараховується згідно чинного законодавства України /п. 3.1 договору/.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 4.1. Договору).

Згідно умов п.4.6. Договору Замовник отримує рахунок на передплату (авансовий платіж) на наступний розрахунковий період у розмірі планового обсягу споживання теплової енергії, вказаного у додатку 1 до Договору. Авансовий платіж підлягає оплаті не пізніше 25-го числа місяця за який виставлено рахунок. Споживач щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює доплату різниці між сумою виставленого остаточного рахунку та сумою авансу.

Відповідно до п. 6.3. Договору Споживач зобов`язаний виконувати умови та порядок оплати за надані послуги в обсягах і в терміни, які передбачені цим Договором.

Відповідно до пункту 8.4. Договору за прострочення грошових зобов`язань за цим Договором Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від суми заборгованості.

Усі розбіжності і суперечки, що виникають з цього договору, або пов`язані з ним, сторони вирішують шляхом переговорів, докладаючи усіх можливих зусиль для врегулювання суперечностей і розбіжностей /п. 9.1 договору/. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів та застосування претензійної процедури, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України /п. 9.3 договору/.

Судом встановлено, що між сторонами підписано акти надання послуг:

- № КМ/3147 від 31.03.2021 на суму 4 806 863,48 грн.;

- № КМ/4653 від 30.04.2021 на суму 1 172 329,96 грн.;

- №КМ/5907 від 31.05.2021 на суму 916 185,74 грн.;

- № КМ/6930 від 30.06.2021 на суму 708 444,54 грн.;

- № КМ/6944 від 31.07.2021 на суму 622 231,50 грн.;

- № КМ/10209 від 31.08.2021 на суму 490 383,72 грн.;

- № КМ/11974 від 30.09.2021 на суму 466 976,96 грн.;

- № КМ/13213 від 31.10.2021 на суму 519 599,23 грн.;

- № КМ/15050 від 30.11.2021 на суму 1 549 544,93 грн.;

- № КМ/16622 від 31.12.2021 на суму 4 780 699,43 грн.

Всього на суму 16 033 259,49 грн. Вказані акти підписані без зауважень та будь-яких претензій.

Судом встановлено, що для оплати вартості наданих в березні-грудні 2021 року послуг з постачання теплової енергії ЧФ ДП «АМПУ» було виставлено ДП «МТП «Чорноморськ» наступні рахунки, які отримані відповідачем, а саме:

- № КМ/3147 від 31.03.2021 на суму 4 806 863,48 грн.;

- № КМ/4653 від 30.04.2021 на суму 1 172 329,96 грн.;

- №КМ/5907 від 31.05.2021 на суму 916 185,74 грн.;

- № КМ/6930 від 30.06.2021 на суму 708 444,54 грн.;

- № КМ/6944 від 31.07.2021 на суму 622 231,50 грн.;

- № КМ/10209 від 31.08.2021 на суму 490 383,72 грн.;

- № КМ/11974 від 30.09.2021 на суму 466 976,96 грн.;

- № КМ/13213 від 31.10.2021 на суму 519 599,23 грн.;

- № КМ/15050 від 30.11.2021 на суму 1 549 544,93 грн.;

- № КМ/16622 від 31.12.2021 на суму 4 780 699,43 грн.

Всього на суму 16 033 259,49 грн.

Оскільки, відповідач не здійснив оплату за договором у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що позивачем виконано належним чином взяті на себе обов`язки за договором постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21 від 17.02.2021 року, що підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема, актами надання послуг, виставленими рахунками.

В свою чергу ДП ,,МТП ,,ЧОРНОМОРСЬК" не сплатило заборгованість за договором постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21 від 17.02.2021 року у розмірі 16 033 259,49 грн , у зв`язку із чим, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних про стягнення інфляційних втрат у розмірі 381 194,25 грн, пені у розмірі 842 755,58 грн, 3 % річних у розмірі 210 666,37 грн, господарський суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Положення ч. 1. 2. 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків: штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня. коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом вище, пунктом 8.4. Договору передбачено, що за прострочення грошових зобов`язань за цим Договором Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від суми заборгованості.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені, та встановлено його вірність, так пеня за прострочення грошових зобов`язань становить 842 755,58 грн.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих позивачем послуг, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано ДП „МТП „Чорноморськ" до сплати три відсотки річних у розмірі 210 666,37 грн, а також збитки від інфляції у розмірі 381 194,25 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційного збільшення та 3 % річних, та встановлено його вірність, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення 381 194,25 грн. - інфляційних втрат та 210 666,37 грн. - 3 % річних підлягають задоволенню.

При цьому суд враховую відсутність заперечень відповідача щодо розрахунку заборгованості.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, господарський суд зазначає наступне.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України).

Кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в першому випадку суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в другому - законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц.

Зі змісту ст. 233 Господарського кодексу України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Частина 2 статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Також слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно з ст.86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, дискреційні повноваження, в тому числі суду, завжди мають межі, встановлені законом.

Суд наголошує на приписах ст.233 ГК України, та ст.551 ЦК України, якими визначено право суду, а не обов`язок зменшувати штрафні санкції, а саме розмір пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Дослідивши доводи сторін та матеріали справи, суд враховує, що обов`язок відповідача здійснити оплату за договором виник ще у березні - грудні 2021 року, та фактично не сплачено на дату ухвалення рішення. Тобто прострочення платежу тривало близько року. Вказане прострочення суд вважає значним, а відтак суд вбачає порушення інтересів стягувача у даному випадку.

За результатами надання оцінки заявленому відповідачем клопотанню господарський суд вважає за необхідне зазначити, що розмір заявлених ДП „АМПУ" до стягнення штрафних санкцій у порівнянні із сумою основного боргу є незначним, оскільки розмір пені складає лише 5,26 % від суми основного боргу. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції у розмірі 842 755,58 грн., в даному випадку, є засобом розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання, будь-які докази, які можуть свідчить про намагання ДП „АМПУ" покласти на відповідача надмірний тягар шляхом стягнення пені також відсутні, оскільки позивач звернувся до суду про стягненні з відповідача заборгованості, яка виникла у березні - грудні 2021., вже в лютому 2022 року. Враховуючи збалансованість інтересів сторін, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором (непогашення відповідачем основної суми боргу), баланс інтересів сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені. У зв`язку із чим клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на складне фінансове становище, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру пені. Крім того суд враховує, що відповідачем не надано доказів вжиття заходів, направлених на погашення заборгованості перед позивачем або її відстрочення, розстрочення, а також інших заходів щодо запобігання виникненню збитків.

Крім того, слід також зазначити, що надані відповідачем докази на підтвердження скрутного фінансового становища не відображають у повній мірі інформації про господарську діяльність відповідача, що, відповідно, дозволяє суду дійти висновку про недоведеність відповідачем факту перебування у скрутному фінансовому становищі, наявність якого може виступати підставою для зменшення розміру пені. При цьому, доводи відповідача про наявність заборгованості контрагентів як на підставу для зменшення пені також судом оцінюються критично, оскільки у ДП „МТП „Чорноморськ" наявна можливість вжити всіх необхідних заходів з метою стягнення заборгованості у судовому порядку.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 262 018,14 грн., що вбачається із платіжного доручення № 383 від 11.02.2022 року (а.с. 7).

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) у повному обсязі, судовий збір у розмірі 262 018,14 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: / на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: / заборгованість за договором постачання теплової енергії № 32-Пп-ЧФ-21 від 17.02.2021 року у розмірі 17 467 875,69 грн /сімнадцять мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 69 копійок/, з яких: 16 033 259,49 грн - основний борг; 381 194,25 грн - інфляційні втрати; 842 755,58 грн - пеня; 210 666,37 грн - 3 % річних.

3. Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: / на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /, адреса - 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14/ в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Чорноморськ) /, адреса - 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, e-mail: / судовий збір у розмірі 262 018,14 грн /двісті шістдесят дві тисячі вісімнадцять гривень 14 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено 21 вересня 2022 р.

Суддя Н.Д. Петренко