РІШЕННЯ

08 вересня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/191/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут (вул. Грушевського, буд. 51, каб. 121, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, 47851)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія (вул. Івана Франка, 1Б/6, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017)

про стягнення 2204359,50 грн боргу, 287337,91 грн пені, 42490,80 грн 3% річних, 384270,49 грн - інфляційних втрат.

За участю від:

позивача ОСОБА_1

відповідача не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія про стягнення 2204359,50 грн - боргу, 176666,04 грн - пені, 27271,66 грн 3% річних, 88886,32 грн інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві №58 від 03.05.2022 (вх. №218 від 04.05.2022) зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, в частині оплати за спожитий природний газ.

Відповідно до заяви №117 від 27.07.2022 (вх. №4805 від 27.07.2022) про збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача 2204359,50 грн боргу, 287337,91 грн - пені, 42490,80 грн 3% річних, 384270,49 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку із збільшенням періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Позиція відповідача.

Відповідач участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 09.05.2022 (про відкриття провадження у справі) не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

У клопотанні б/н від 05.07.2022 (вх. №4292 від 06.07.2022) відповідач просив суд зменшити пеню і на 100% в цій частині відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування цьому ним зазначено про введення на території України воєнного стану з 24.02.2022. Дана обставина засвідчена Торгово-промисловою палатою України як форс-мажорна. З посиланням на наведене, поточну неплатоспроможність та війну, які цілком імовірно будуть перешкоджати в майбутньому відповідачу виконати свої зобов`язання, ст. 617 ЦК України відповідачем зазначено, що він звільняється від відповідальності за порушення своїх зобов`язань на час існування форс-мажорних обставин, а тому не підлягає стягненню з нього заявлена позивачем до стягнення сума пені.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 09.05.2022: прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/191/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 06.06.2022; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Ухвалою суду від 06.06.2022: відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ Торгово промислова фінансова компанія б/н від 06.06.2022 (вх. № 3510 від 06.06.2022) про передачу справи 921/191/22 за територіальною підсудністю до Господарського суду Закарпатської області; підготовче судове засідання у справі № 921/191/22 відкладено на 07.07.2022.

Ухвалою суду від 07.07.2022: прийнято до розгляду клопотання ТОВ Торгово промислова фінансова компанія б/н від 05.07.2022 (вх. № 4292 від 06.07.2022); продовжено строк підготовчого провадження; підготовче судове засідання у справі № 921/191/22 відкладено на 01.08.2022.

У зв`язку із перебуванням судді Шумського І.П. в період з 01.08.2022 у відпустці та, відповідно, неможливістю проведення підготовчого засіданні 01.08.2022, ухвалою суду від 25.07.2022 підготовче судове засідання призначено на 18.08.2022.

Ухвалою суду від 18.08.2022: прийнято до розгляду заяву ТОВ Тернопільоблгаз збут №117 від 27.07.2022 (вх. 4805 від 27.07.2022) про збільшення розміру позовних вимог з додатками та постановлено здійснювати подальший розгляд справи з її урахуванням; закрито підготовче провадження по справі №921/191/22 та призначено її до розгляду по суті на 08.09.2022.

Представником позивача в судовому засіданні 08.09.2022 підтримано позовні вимоги, враховуючи заявлене клопотання про збільшення позовних вимог, заперечив щодо задоволення клопотання від 05.07.2022 про зменшення пені. Також ним зазначено, що приблизний (орієнтовний) розмір витрат на правову допомогу складатиме 10000 грн, надалі будуть надані докази на підтвердження цьому.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 08.09.2022 не забезпечив.

07.09.2022 від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 06.09.2022 (вх. №5772 від 07.09.2022) про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з його зайнятістю у іншій справі №907/38/21 у Західному апеляційному господарському суді у м. Львові згідно ухвали від 30.08.2022. Ним вказано, що враховуючи тривалість розгляду справи №907/38/21 з початку 2021 року, його участь (як представника) в засіданні апеляційного суду є необхідною. У зв`язку з цим представник зазначає про неможливість прибуття до м. Тернопіль для участі в розгляді справи №921/191/22 та просить визнати його неявку у справі №921/191/22 поважною. З урахуванням того, що 08.09.2022 проводитиметься перше судове засідання по суті, представник відповідача просить відкласти розгляд справи для надання йому можливості подати обґрунтовані пояснення щодо позовних вимог та докази, якими спростовуються доводи позивача.

З приводу даного клопотання суд зазначає наступне:

- на час винесення ухвали Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 у справі №907/38/21 відповідач повинен був бути поінформований про дату, час і місце розгляду справи №921/191/22;

- для подання відповідачем заперечень проти позову і доказів на їх підтвердження судом здійснювалось підготовче провадження, яке тривало з 09.05.2022 по 18.08.2022 (з урахуванням клопотання того ж відповідача про продовження його терміну). Тобто в період більш ніж достатній для подання заяв по суті та доказів на їх підтвердження. За принципами загального позовного провадження подання доказів та заперечень після закриття підготовчого провадження не допускається;

- як вбачається з ухвали Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 про призначення розгляду апеляційної скарги у справі №907/38/21 адвокат Маркусь М.І. (котрий і є представником ТОВ Торгово промислова фінансова компанія у справі №921/191/22) приймає участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Встановлений судами час початку судових засідань (Господарським судом Тернопільської області 10 год. 50 хв. та Західним апеляційним господарським судом 11 год. 45 хв.) дає можливість адвокату Маркусь М.І. прийняти участь в обох справах.

Правом на участь в судовому засіданні у справі №921/191/22, у т.ч. в режимі відеоконференції, представник відповідача не скористався. З урахуванням всього викладеного, керуючись ст. 216 ГПК України, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з наведених в ньому підстав, слід відмовити.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Суд, у судовому засіданні 08.09.2022, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія (споживачем) 19.10.2020 укладено договір №14/к-001, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач взяв на себе зобов`язання прийняти та своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п. 2.6.1 договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (п. 2.6.2 договору).

Відповідно до п. 2.6.3 договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання передачі природного газу.

Згідно п. 2.6.4 договору у випадку відмови від підписання акта приймання передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.6.5 договору).

Згідно із п. 3.2, п. 3.3 договору, ціна природного газу за 1 тис. м. куб. визначається відповідно до діючих цін постачальника, з урахуванням компенсації вартості послуг доступу до потужності, податків та зборів передбачених чинним законодавством України. Ціна природного газу за 1 тис. м. куб. з 01 жовтня 2020 року становить 6100 грн. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

У п. 3.4 договору сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунковий період становить один місяць.

Згідно п. 4.2.1 договору оплата вартості використаного природного газу здійснюється споживачем протягом місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.4 договору).

Згідно п. 5.1.5 постачальник зобов`язався своєчасно надавати споживачу достовірну інформацію, у тому числі шляхом розміщення на своєму веб-сайті у мережі Інтернет, передбачену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», а також дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання, щоб дати можливість споживачеві регулювати власне споживання природного газу.

У п. 6.2.1 договору сторонами обумовлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

У п. 9.1, п. 9.2 договору зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства (п. 9.3 договору).

Відповідно до п. 9.4 договору засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення (п. 9.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк по 31.12.2020, та поширює дію на відносини сторін, що фактично склалися з 19.10.2020.

У п. 11.3 договору вказано, що додатками до нього є додаток №1 - Перелік комерційних вузлів обліку газу та додаток №2 Договірні обсяги постачання природного газу на 2020 рік, які є невід`ємними частинами договору.

У додатку №1 - Переліку комерційних вузлів обліку газу зазначено найменування та місцезнаходження об`єкта споживання ТОВ Торгово промислова фінансова компанія (вул. Лесі Українки, буд. №7Ф, смт. Дружба, Теребовлянський район).

Згідно додатку №2 загальний обсяг постачання природного газу на 2020 рік становить 22 тис. куб. м., зокрема у жовтні 2020 року 7 тис. куб.м., листопаді 2020 року 10 тис. куб.м., грудні 5 тис. куб.м.

30.10.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №14/к-001 про закупівлю та постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, відповідно до п. 1 якої сторони внесли зміни у пункт 3.2 договору, а саме: ціну природного газу за 1000 м. куб. у листопаді 2020 року встановлено у розмірі 6900 грн.

У п. 4 додаткової угоди №1 від 30.10.2020 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.11.2020.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2020 до договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів сторони продовжили строк дії договору на період з 01.01.2021 по 31.12.2021 (п. 1 додаткової угоди) та внесли зміни до п. 3.2 договору, а саме: ціна природного газу за 1000 м. куб. у січні 2021 року становить 8200 грн (п. 3 додаткової угоди).

У п. 5 додаткової угоди №2 від 31.12.2020 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2021.

Додатковою угодою №3 від 28.09.2021 до договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів сторони внесли зміни до п. 3.2 договору, а саме: ціна природного газу за 1000 м. куб. у жовтні 2021 року становить 35000 грн (п. 1 додаткової угоди).

У п. 4 додаткової угоди №3 від 28.09.2021 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2021.

Додатковою угодою №4 від 28.10.2021 до договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів сторони внесли зміни до п. 3.2 договору, а саме: ціна природного газу за 1000 м. куб. у листопаді 2021 року становить 35500 грн (п. 1 додаткової угоди).

У п. 4 додаткової угоди №4 від 28.10.2021 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.11.2021.

Додатковою угодою №5 від 30.11.2021 до договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів сторони внесли зміни до п. 3.2 договору, а саме: ціна природного газу за 1000 м. куб. у грудні 2021 року становить 39000 грн (п. 1 додаткової угоди).

У п. 4 додаткової угоди №5 від 30.11.2021 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.12.2021.

Додатковою угодою №6 від 31.12.2021 до договору №14/к-001 від 19.10.2020 про закупівлю та постачання природного газу для потреб непобутових споживачів сторони внесли зміни до п. 3.2 договору, а саме: ціна природного газу за 1000 м. куб. у січні 2022 року становить 47500 грн (п. 2 додаткової угоди).

У п. 5 додаткової угоди №6 від 31.12.2021 сторони вказали, що дія додаткової угоди поширюється на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2022.

На виконання договору №14/к-001 від 19.10.2020 позивач здійснив постачання природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія згідно підписаних у двосторонньому порядку актів приймання - передачі природного газу на суму 5110701,40 грн:

№14/к-001/1120-92 від 30.11.2020 в об`ємі 71,70000 тис. м. куб. на суму 494730 грн з ПДВ;

№14/к-001/1220-115 від 31.12.2020 в об`ємі 29,38600 тис. м. куб. на суму 202763,40 грн з ПДВ;

№14/к-001/1021-342 від 31.10.2021 в об`ємі 26,67400 тис. м. куб. на суму 933590 грн з ПДВ;

№14/к-001/1121-404 від 30.11.2021 в об`ємі 66,12200 тис. м. куб. на суму 2347331 грн з ПДВ;

№14/к-001/1221-475 від 31.12.2021 в об`ємі 29,03300 тис. м. куб. на суму 1132287 грн з ПДВ.

У відповідь на лист №14 від 18.04.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут, Теребовлянським УЕГГ ПрАТ Тернопільгаз у листі №ТРБ-/54 від 19.04.2022 повідомлено, що обсяг спожитого газу за лютий 2022 року по обчислювачу Універсал-02 №9930 (ЕІС-56X000017АА71006) ТОВ «Торгово промислова фінансова компанія» становив 545 м. куб. згідно звіту за контрактний місяць лютий 2022 року.

В якості доказу передачі відповідачу у лютому 2022 року природного газу обсягом 0,54500 позивачем долучено до позову акт приймання - передачі природного газу №14/к-001/0222-595 від 28.02.2022 на суму 22072,50 грн. Вказаний акт не містить підпису та відбитку печатки зі сторони споживача відповідача у справі.

До цього, позивач звертався до відповідача з претензією №33 від 10.03.2022 з проханням сплати боргу, який станом на 10.03.2022 склав 2204359,50 грн.

Листом - відповіддю №2403 від 24.03.2022 відповідач повідомив про намір повного виконання умов договору та погашення боргу в розмірі 2204359,50 грн на протязі квітня 2022 року. При цьому просив врахувати умови тимчасової нестабільної фінансово-економічної ситуації, що склалась із введенням військового стану на території України.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення зі штрихкодовим ідентифікатором №204 убачається, що надісланий позивачем на адресу відповідача акт приймання - передачі природного газу №14/к-001/0222-595 від 28.02.2022 отримано останнім 08.04.2022.

Матеріали справи не містять доказів оформлення споживачем/відповідачем у визначеному п. 2.6.3 договору порядку мотивованої відмови від підписання акта приймання передачі природного газу за лютий 2022 року, надання такої в письмовій формі постачальнику/позивачу чи існування судового спору з приводу цього.

Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем по договору №14/к-001 від 19.10.2020 природного газу відповідачу складає 5132773,90 грн.

В матеріалах справи містяться платіжні доручення, які вказують про перерахування відповідачем коштів позивачу на загальну суму 2928414,40 грн, а саме:

№25_СВ01Е/192 від 11.12.2020 на суму 494730 грн;

№6_1D01F/101 від 13.01.2021 на суму 202763,40 грн;

№96_В901С/7 від 09.11.2021 на суму 933590 грн;

№1 від 23.12.2021 на суму 497331 грн;

№2 від 10.01.2022 на суму 300000 грн;

№17 від 02.03.2022 на суму 500000 грн.

Таким чином, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, решта зобов`язання в сумі (5132773,90 грн 2928414,40 грн) 2204359,50 грн залишилось не виконаним.

Неналежне виконання відповідачем умов вказаного договору в частині оплати вартості отриманого природного газу мало наслідком звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (далі - Правила постачання природного газу) підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить стаття 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України на покупця покладається обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; при цьому, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено факт виконання позивачем умов договору про закупівлю та постачання природного газу №14/к-001 від 19.10.2020 та передачі природного газу відповідачу.

Отримання природного газу за договором №14/к-001 від 19.10.2020 на суму 5132773,90 грн, підтверджується вищезгаданими первинними документами копіями актів приймання - передачі природного газу, що містяться в матеріалах справи.

За п.2 ч.2 ст.13 Закону України Про ринок природного газу споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вже зазначалось, у п. 4.2.1 договору сторонами обумовлено, що оплата вартості використаного природного газу здійснюється споживачем протягом місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Умови договору №14/к-001 від 19.10.2020 та оформлених до нього додатків і додаткових угод не містять договірних обсягів постачання природного газу на 2021 - 2022 роки.

Попри це пункт 10 розділу ІІ "Правил постачання природного газу" передбачає обов`язок споживача самостійно контролювати власне газоспоживання.

З урахуванням наведеного, строк оплати спожитого відповідачем природного газу складає 10 число місяця наступного за розрахунковим.

В порушення умов договору №14/к-001 від 19.10.2020 та укладених до нього додаткових угод, приписів перелічених норм, а також ст.ст. 11,14 ЦК України, ст. ст. 173, 174,193 ГК України, повної оплати вартості отриманого природного газу в строк визначений у договорі, боржник не провів, заборгувавши станом на час розгляду справи в суді 2204359,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення боргу в сумі 2204359,50 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані та не заперечені відповідачем.

У зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача передбачену п. 6.2.1 договору пеню в сумі 287337,91 грн, а також нараховані в порядку ст. 625 ЦК України 42490,80 грн 3% річних, 384270,49 грн інфляційних нарахувань.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

В силу ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, згідно у п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Закон України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вищим господарським судом України у постанові пленуму №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", а саме у п. 1.12. роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, вказані в розрахунку позивача суми зобов`язання, періоди нарахувань, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Згідно проведеного судом перерахунку встановлено, що правомірним є задоволення до стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 384270,49 грн, 3% річних в сумі 37390,64 грн, пені в сумі 287337,91 грн (проведені судом перерахунки містяться в матеріалах справи). А позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія 2204359,50 грн боргу, 287337,91 грн пені, 37390,64 грн 3% річних, 384270,49 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги в частині стягнення 5100,16 грн 3% річних задоволенню не підлягають, як необґрунтовано заявлені.

Як вже зазначалось вище, відповідач у клопотанні б/н від 05.07.2022 (вх. №4292 від 06.07.2022) просив суд зменшити пеню і на 100% в цій частині відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування цьому ним зазначено про введення на території України воєнного стану з 24.02.2022. Дана обставина засвідчена Торгово-промисловою палатою України як форс-мажорна. З посиланням на наведене, поточну неплатоспроможність та війну, які цілком імовірно будуть перешкоджати в майбутньому відповідачу виконати свої зобов`язання, ст. 617 ЦК України відповідачем зазначено, що він звільняється від відповідальності за порушення своїх зобов`язань на час існування форс-мажорних обставин, а тому не підлягає стягненню з нього заявлена позивачем до стягнення сума пені.

В якості додатку до клопотання ним долучено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України, у якому йде мова про те, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», статуту ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Вказане роз`яснення не торкається конкретного суб`єкта господарювання.

Представником позивача в судовому засіданні 08.09.2022 заперечено щодо задоволення даного клопотання. З приводу цього ним зазначено, що наведені відповідачем у клопотанні форс-мажорні обставини не пов`язані з його діяльністю щодо зберігання та продажу зерна, і їх не існувало станом на грудень 2021 року, січень 2022 року, коли почав виникати борг. Також звернув увагу на здійснену відповідачем у березні 2022 року часткову проплату боргу на суму 500000 грн під час існування тих самих форс-мажорних обставин.

Частина 1 статті 550 ЦК України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 233 цього ж Кодексу закріплено, що суд має право, а не обов`язок, зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

За позицією відповідача, наявність вказаних форс-мажорних обставин звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто від стягнення пені.

З приводу наведених обставин суд зазначає, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжено та він є діючим на момент розгляду справи.

Відповідно до наданого до матеріалів справи листа Торгово-промислової палати України від №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Згідно ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Виходячи з аналізу ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України, звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

Однак, сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин суд вважає необґрунтованим, враховуючи наступне:

- у розділі 9 договору №14/к-001 від 19.10.2020 сторонами у двосторонньому порядку обумовлений порядок повідомлення про обставини форс-мажору та подачі підтверджуючих документів, зокрема у п. 9.3, відповідно до якого сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Разом з цим, у п. 9.4 договору сторони дійшли згоди з приводу того, що засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Отже, відповідно до чинного законодавства та умов договору підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України, з видачею відповідного сертифіката, виданого відповідачу за його зверненням. Умови договору передбачають обов`язкову процедуру подальшого звернення відповідача з такими документами на адресу позивача.

Докази оформлення відповідачем таких документів та звернення з ними до позивача відсутні в матеріалах справи;

- ведення воєнного стану на території України не означає автоматичного виникнення неплатоспроможності відповідача, на яку він посилається у клопотанні від 05.07.2022;

- відповідач не надав доказів наприклад того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану;

- долучений відповідачем до свого клопотання лист Торгово - промислової палати України не торкається діяльності саме ТОВ Торгово промислова фінансова компанія та приналежності до правовідносин з позивачем;

- введення воєнного стану охоплюється часом виникнення боргу за спожитий природний газ лише по останньому акту приймання-передачі природного газу за лютий 2022 року на суму 22072,50 грн. Нарахована та заявлена до стягнення від цієї суми боргу неустойка становить 2588,23 грн. Ця сума значно менша у порівнянні з рештою заявленої до стягнення сумою пені, нарахованої на борг, який виник до 24.02.2022.

Також суд звертає увагу, що решта суми основного боргу в розмірі 2182287 грн виникла до 24.02.2022. Так, зобов`язання по сплаті 1132287 грн за грудень 2021 року відповідач повинен був виконати до 11.01.2022, частину грошового зобов`язання в сумі 1050000 грн за листопад 2021 року відповідач повинен був виконати до 11.12.2021. Тобто до настання форс-мажорних обставин.

Пункт 9.5 договору також містить умову, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за послуги, які були надані до їх виникнення.

Отже, існування більшої частини суми основного боргу та нарахованої відносно неї пені виникли раніше, і не пов`язані з обставинами, якими відповідач обґрунтовує своє клопотання від 05.07.2022.

З урахуванням наведеного, відповідачем не підтверджено (не надано доказів), що факт введення воєнного стану вплинув на реальну можливість виконання ним зобов`язання по договору.

Окрім цього суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в економічно вигіднішому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд відхиляє клопотання відповідача як недоведене документально та таке, що ґрунтується на бажанні уникнути наслідків несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

Розподіл судових витрат.

В порядку ст. ст. 123,129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20,73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово промислова фінансова компанія (вул. Івана Франка, 1Б/6, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ідентифікаційний код 43370253) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільоблгаз збут (вул. Грушевського, буд. 51, каб. 121, м. Скалат, Підволочиський район, Тернопільська область, 47851, ідентифікаційний код 43498 (два мільйони двісті чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн 50 коп. боргу, 287337 (двісті вісімдесят сім тисяч триста тридцять сім) грн 91 коп. пені, 37390 (тридцять сім тисяч триста дев`яносто) грн 64 коп. 3% річних, 384270 (триста вісімдесят чотири тисячі двісті сімдесят) 49 коп. - інфляційних втрат, 43700 (сорок три тисячі сімсот) грн 38 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням головуючого у справі у відпустці з 12.09.2022 по 21.09.2022 повне рішення складено 22 вересня 2022 року.

Суддя І.П. Шумський