РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2022Справа № 910/4291/22
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший енергетичний оператор", м. Київ

до Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904, м. Київ

про стягнення 230 719,31 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший енергетичний оператор" (позивач) звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з Комунального автотранспортного підприємства №273904 КАТП-273904 (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 221 558,78 грн, суми пені в розмірі 7 965,66 грн та суми 3% річних в розмірі 1 194,87 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії споживачу №057/КАТП/ПОЕ від 24.01.2022 року в частині розрахунку за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 року у справі №910/4291/22 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

29.06.2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 08.07.2022 року позовну заяву прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №615 отримав ухвалу суду від 08.07.2022 про відкриття провадження у справі 15.07.2022.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 01.08.2022 року (включно).

09.08.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що настали обставини непереборної сили (форс-мажор) щодо чого Торгово-промисловою палатою видно лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, а тому відповідач не мав змоги вчасно оплатити вартість електроенергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Приписами частин 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Враховуючи, що відповідач просить суд прийняти поданий ним відзив та долучити його до матеріалів справи, суд приймає поданий відповідачем відзив та долучає його до матеріалів справи із наданням йому відповідної правової оцінки.

09.08.2022 відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший енергетичний оператор" про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 15.08.2022 року зустрічну позовну заяву та додані до неї документи по справі №910/4291/22 було повернуто заявнику.

12.09.2022 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму основновного боргу, у зв`язку з чим до стягнення заявляє лише суму пені в розмірі 7 965,66 грн та суму 3% річних в розмірі 1 194,87 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого чудового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вкладене, враховуючи заяву позивача, суд приймає до розгляду подану заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Правом на подачу до суду відповіді на відзив відповідач не скористався.

Питання щодо винесення рішення в справі відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168). Надалі строк дії воєнного стану в Україні, згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року. В подальшому, 22 травня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року. В наступному, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, - до 21 листопада 2022 року.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший енергетичний оператор» (постачальник) та Комунальним автотранспортним підприємством №273904 КАТП-273904 (споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №057/КАТП/ПОЕ (надалі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого предметом закупівлі за ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія (Електроенергія для потреб підприємства, включаючи вартість послуг з її транспортування).

За цим Договором постачальник зобов`язується здійснювати поставку споживачу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість спожитої (купленої) електричної енергії згідно з умовами цього Договору. (п. 2.2. Договору).

Загальна сума вартості Договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання електричної енергії споживачу. (п. 5.3. Договору).

Оплата рахунків постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем. (п. 5.10. Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання Договору сторонами, скріплення їх печатками (за наявності) та діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку ло повного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань. (п. 13.1. Договору).

На виконання умов Договору постачальник поставив споживачу електричну енергію за період лютий-квітень 2022 року - 80,016 МВт/г на загальну вартість 321 558,78 грн з ПДВ, що підтверджується рахунками на оплату №16 на суму 164 152,39 грн, №21 від 31.03.2022 року на суму 88 274,45 грн та №44 від 30.04.2022 року на суму 69 131,94 грн.

Окрім того, в матеріалах справи містяться акти прийому-передачі електроенергії: за лютий 2022 року на суму 164 152,39 грн, за березень 2022 року на суму 88 274,45 грн та за квітень 2022 року на суму 69 131,94 грн.

Відповідач зобов`язання з оплати електричної енергії виконав частково в сумі 1 642 365,23 грн., внаслідок чого в нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 321 211,67 грн. Строк оплати вказаної суми є таким, що настав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача суму суму 3% річних в розмірі 1 194,87 грн та суму пені в розмірі 7 965,66 грн, у зв`язку з тим, що відповідач розрахувався за елетроенергію з порушенням передбачених Договором строків.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що діяли форс-мажорні обставини, які виключають покладення на нього відповідальність за невчасний розрахунок за електроенергію.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п. 1.2.8 ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору постачальник поставив споживачу електричну енергію за період лютий-квітень 2022 року (80,016 МВт/г) на загальну вартість 321 558,78 грн з ПДВ.

Зазначена обставина підтверджується виставленими позивачем відповідачу рахунками на оплату №16 на суму 164 152,39 грн (акт прийому-передачі від 28.02.2022 року), №21 від 31.03.2022 року на суму 88 274,45 грн (акт прийому-передачі від 31.03.2022 року) та №44 від 30.04.2022 року на суму 69 131,94 грн (акт прийому-передачі від 30.04.2022 року).

Відповідно до статі 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.10. Договору оплата рахунків постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем.

Враховуючи викладене, у відповідача виник обов`язок з оплати вартості спожитої електроенергії на суму в розмірі 321 558,78 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При вирішенні спору суд виходить з того, що з огляду на положення ст. ст. 6, 627 - 628, 638 Цивільного кодексу України, ст. ст. 42, 180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, зважаючи на факт виконання сторонами зобов`язань по договору, про що сторонами не заперечується, суд дійшов до висновку про укладення між сторонами договору з погодженням всіх його умов, які обумовлюються.

Згідно ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 253 та ч. 5 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем здійснено розрахунок за спожиту електроенергію, проте з порушенням передбачених Договором строків, так відповідачем оплати було проведено за наступними платіжними дорученнями: №280 від 05.04.2022 року на суму 10 000,00 грн; №281 від 14.04.2022 року на суму 15 000,00 грн; №285 від 22.04.2022 року на суму 15 000,00 грн; №8707 від 29.04.2022 року на суму 10 000,00 грн; №302 від 10.05.2022 року на суму 20 000,00 грн; №8769 від 12.05.2022 року на суму 10 000,00 грн; №308 від 20.05.2022 року на суму 10 000,00 грн; №8825 від 25.05.2022 року на суму 10 000,00 грн; №8863 від 07.06.2022 року на суму 20 000,00 грн; №317 від 10.06.2022 року на суму 15 000,00 грн; №8893 від 10.06.2022 року на суму 27 000,00 грн; №318 від 15.06.2022 року на суму 20 000,00 грн; №8894 від 17.06.2022 року на суму 10 000,00 грн; №323 від 27.06.2022 року на суму 20 000,00 грн; №327 від 01.07.2022 року на суму 10 000,00 грн; №333 від 06.07.2022 року на суму 20 000,00 грн; №337 від 13.07.2022 року на суму 10 426,84 грн; №339 від 20.07.2022 року на суму 20 000,00 грн; №345 від 29.07.2022 року на суму 10 000,00 грн; №348 від 02.08.2022 року на суму 10 000,00 грн; №355 від 08.08.2022 року на суму 10 000,00 грн; №359 від 11.08.2022 року на суму 10 000,00 грн; №363 від 15.08.2022 року на суму 9 131,94 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.11. Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимогати сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання (оплати).

Оскільки факт невчасної сплати відповідачем заборгованості за відпущену позивачем електричну енергію у спірний період лютий-квітень 2022 встановлений судом та відповідачем не спростований, останній є таким, що порушив своє договірне грошове зобов`язання, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 7 965,66 грн пені, суд зазначає, що вказаний розрахунок є арифметично вірними та обґрунтованим, а вказані вимоги є доведеними.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів та інфляційних втрат від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних в розмірі 1 194,87 грн, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено вірний розрахунок, а тому, обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума 3% річних в зазначеному розмірі.

При цьому, відповідач зазначав, що в період, зазначений в позовній заяві, діяли форс-мажорні обставини, які виключають покладення на нього відповідальність за невчасний розрахунок за електроенергію.

Відповідно до пунктів 12.1.-12.2. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язаь за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставина розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору.

Як вбачається з сайту Торгово-промислової палати України (https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda) листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, Торгова-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, враховуючи умови укладеного сторонами Договору, наявність висновку Торгово-промислової палати України про підтвердження форс-мажорних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7 965,66 грн пені та 1 194,87 грн - 3% річних.

Судовий збір, у розмірі 2 481,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Перший енергетичний оператор" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ