05.09.2022Справа № 752/5589/20
Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання представника ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу
у справі № 752/5589/20
за позовом ОСОБА_1
до Акціонерного товариства "АГРАРНИЙ ФОНД"
про внесення змін до наказу про звільнення та стягнення вихідної допомоги при звільненні
За участю представники сторін:
від позивача: Усович О.І. ;
від відповідача: Гоцко Р.В.,
ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ "Аграрний фонд" №515-к від 21 листопада 2019 року; зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління товариства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та внести відповідні зміни до трудової книжки позивача; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2019 року до дня ухвалення судового рішення у сумі 1 446 516 грн., вихідну допомогу у розмірі 2 704 355,40 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2022 прийнято справу №752/5589/20 до провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні 18.08.2022 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі № 752/5589/20 про задоволення позовних вимог.
23.08.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Враховуючи, що справа № 752/5589/20 розглядалась в порядку загального позовного провадження та рішення ухвалювалось в судовому засіданні за участю представників сторін, з огляду на приписи ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд ухвалою від 24.08.2022 призначив на 05.09.2022 розгляд заяви відповідача в судовому засіданні з повідомленням учасників судового процесу про дату і час проведення судового засідання.
02.09.2022 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Присутній у судовому засіданні 05.09.2022 представник позивача повністю підтримав подане ним клопотання про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Відповідач просив зменшити суму витрат на правничу допомогу, заявлену представником позивача, посилаючись на необґрунтованість заявленої суми витрат.
Розглянувши клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Суд зазначає, спір у даній справі є корпоративним, а отже є таким, що віднесений до категорії складних справ та розглядається виключно в порядку загального позовного провадження.
Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження вимоги про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн відповідачем надано суду копію Договору про надання правової допомоги № 04-АБ/2022 від 17.01.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ОЛЕКСАНДР УСОВИЧ І ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1., копію Додатку № 2 до Договору про надання правової допомоги № 04-АБ/2022 від 17.01.2022 «Гонорар за послуги Адвокатського бюро, вартість супутніх додаткових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги», копію Акту № ОУ-000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.08.2022, копію платіжного доручення № TR.568 від 09.02.2022 на суму 50 000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3043 від 27.09.2007, видане на ім`я Усовича Олександра Івановича; копію посвідчення адвоката.
Водночас, судом встановлено, що відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що наведені у пунктах 1,2,3,6 Акту № ОУ-000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.08.2022 роботи не були необхідними під час розгляду даної справи. Крім того, 80% позовної заяви становлять переписані норми чинного законодавства, а відтак розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим.
За приписами ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наразі, оцінюючи надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення відповідача, судом враховано, що згідно з переліком виконаних робіт, наведеного в Акті № ОУ-000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.08.2022, послуги, зазначені у п. 3 та п. 6 вказаного акту взагалі не були необхідними для розгляду справи № 752/5589/20, оскільки адвокатом на власний розсуд спочатку було збільшено розмір позовних вимог, а в подальшому подано заяву про зменшення позовних вимог та заяву про повернення судового збору. Надання вказаних послуг з правничої допомоги, на думку суду, якраз і пов`язано з неналежним ознайомленням представника позивача з матеріалами справи та не врахування актуальної судової практики в частині стягнення вихідної допомоги по даній категорії справ, що відповідно також свідчить про неналежне надання послуг, визначених у п. 1 Акту № ОУ-000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.08.2022.
Водночас, враховуючи відсутність в умовах Договору про надання правової допомоги № 04-АБ/2022 від 17.01.2022 та в Акті № ОУ-000031 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.08.2022 вартості однієї години послуг адвоката з надання правничої допомоги, з огляду на складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.
Отже, клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. В іншій частині вимог відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного господарського суду суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено та підписано: 20.09.2022
Суддя А.І. Привалов