ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2022 р. Cправа № 902/150/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" (вул. Свободи, 140/38, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500)

до: Ямпільської міської ради (вул. Замкова, 94/2, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500)

про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання частково недійсним договору оренди нерухомого майна

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

позивача Шишковська А.Б. згідно ордеру;

відповідача Снітко В.А. згідно ордеру;

присутня Колюшко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" з вимогами до Ямпільської міської ради про:

витребування у Ямпільської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" нерухоме майно - приміщення аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38;

визнати недійсним п. 1.1. Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя № 2 від 03.07.2016 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" приміщення першого поверху аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38.

Ухвалою суду від 21.02.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/150/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.03.2022.

15.03.2022 на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву № 02-11/192 від 14.03.2022 скріплений електронним цифровим підписом відповідача - міського голови С. Гаджука, в якому відповідач наводить заперечення проти позову та просить відмовити в його задоволенні.

За результатами судового засідання 17.03.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 17.03.2022 про відкладення підготовчого засідання на 14.04.2022.

13.04.2022 до суду надійшла заява позивача № 10 від 11.04.2022 про зміну предмету позову, згідно вимог якої, позивач просив суд:

визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" право власності на нерухоме майно - приміщення аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38;

витребувати у Ямпільської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" нерухоме майно - приміщення аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38;

визнати недійсним п. 1.1. Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя № 2 від 03.07.2016 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" приміщення першого поверху аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38.

До заяви долучено архівну копію рішення 10 сесії 21 скликання Вінницької обласної ради народних депутатів від 30.10.1992 "Про перелік об`єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів, що передаються в управління обласної державної адміністрації, та розмежування майнових інтересів між суб`єктами власності" та архівну копію акту перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 11.02.1998.

Ухвалою суду від 14.04.2022 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 19.05.2022.

19.04.2022 до суду надійшла заява № 11 від 18.04.2022, за підписом представника позивача - адвоката Шашковської АБ., в якій позивач просив заяву про зміну предмету позову № 10 від 11.04.2022 вважати неподаною та повернути позивачу без розгляду.

19.04.2022 до суду надійшло клопотання № 12 від 18.04.2022 за підписом представника позивача - адвоката Шашковської АБ., про приєднання доказів, в якому останній, посилаючись на положення ч. 8 ст. 80 ГПК України, просив визнати причини неподання доказів разом з позовною заявою поважними та долучити до матеріалів справи архівну копію рішення 10 сесії 21 скликання Вінницької обласної ради народних депутатів від 30.10.1992 "Про перелік об`єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів, що передаються в управління обласної державної адміністрації, та розмежування майнових інтересів між суб`єктами власності" та архівну копію акту перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 11.02.1998.

Ухвалою суду від 20.04.2022 заяву позивача № 10 від 11.04.2022 про зміну предмету позову залишено без розгляду, клопотання позивача № 12 від 18.04.2022 задоволено поновивши позивачу процесуальний строк для подання доказів у справі та долучивши їх до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.05.2022 судом оголошено перерву 09.06.2022, про що постановлено ухвалу у протокольній формі.

09.06.2022 до суду подано заяву № б/н від 09.06.2022 (вх. № 01-34/4552/22) за підписом представника позивача - адвоката Шишковської А.Б. про витребування доказів та відкладення судового підготовчого засідання на іншу дату.

За результатами судового засідання 09.06.2022 судом постановлено ухвалу, якою витребувано в Управління "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської міської ради реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека", підготовче засідання відкладено на 06.07.2022.

27.06.2022 на виконання ухвали суду від 09.06.2022, від Управління "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської міської ради, супровідним листом № 14-02/4-331 від 23.06.2022, до суду надійшли матеріли реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека".

У судовому засіданні 06.07.2022 судом встановлено, що матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" не містять документів починаючи з 1996 року по 2006 рік.

За наслідками судового засідання 06.07.2022 судом постановлено ухвалу, якою, серед іншого, підготовче засідання відкладено на 28.07.2022, зобов`язано Ямпільську міську раду надати суду письмові пояснення щодо відсутності в матеріалах реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" документів з 1996 року по 2006 рік.

21.07.2022 на електронну адресу суду надійшли пояснення № 02-11/426 від 19.07.2022 скріплені електронним цифровим підписом міського голови С. Гаджука.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 08.09.2022, про що 28.07.2022 постановлено ухвалу у протокольній формі.

В судовому засіданні 08.09.2022, яке відбулось за участі повноважних представників сторін, суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав вступне слово учасників справи, перейшов до з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами та оголосив перерву в межах дня до 14 год. 05 хв.

Після оголошеної перерви в засідання суду з`явився представник відповідача. Представник позивача правом участі в засіданні суду не скористався. Суд продовжив розгляд справи по суті, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено щодо невідповідності форми ордеру представника позивача у справі та застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

В судовому засіданні 08.09.2022 суд повідомив про завершення розгляду справи по суті та вийшов до нарадчої кімнати для постановлення вступної і резолютивної частини судового рішення.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 08.09.2022 представник відповідача не з`явився, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2013 року між Ямпільською міською радою (відповідач, за Договором Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» (позивач, за Договором Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна №2 (надалі Договір оренди 1) (т. 1, а.с. 19-21)

Згідно з предметом Договору оренди 1, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне приміщення з підвалом під розміщення аптеки, яка реалізовує готові ліки, за адресою:м. Ямпіль, 140, що знаходиться на балансі КП «Ямпіль-комунгосп» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена шляхом проведення незалежної оцінки станом на 09 вересня 2013р. і становить:

приміщення першого поверху - 3899,39 грн площею 211,7 кв.м. з орендою платою у розмірі 18,42 грн за 1 кв.м. з ПДВ за базовий місяць розрахунку;

підвальне приміщення - 973,99 грн. площею 139,3 кв.м. з орендною платою у розмірі 6,99 грн за 1 кв.м. з ПДВ за базовий місяць розрахунку.

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди 1, Орендар використовує орендоване приміщення тільки за цільовим призначенням, обумовленим даним Договором.

Вступ Орендаря у користування приміщенням наступає одночасно з підписанням сторонами даного Договору та акту приймання-передачі Об`єкта оренди. (п. 2.1. Договору оренди 1)

Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу Орендареві права власності на Об`єкт оренди. Власником Об`єкта оренди залишається територіальна громада м. Ямполя в особі Ямпільської міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди. (п. 2.2. Договору оренди 1)

За змістом п. 3.1. Договору оренди 1, Орендар за користування Об`єктом оренди вносить плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Орендна плата по цьому Договору за перший місяць оренди становить 4813,38 грн з ПДВ. В подальшому орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць і вноситься Орендарем згідно наданого рахунку не пізніше 10 числа послідуючого місяця. (п. 3.3. Договору оренди 1)

Даний Договір діє з 03 жовтня 2013 р. по 02 липня 2016. (п. 8.1. Договору оренди 1)

03.10.2013 Ямпільською міською радою, КМ «Ямпіль-комунгосп» та ТОВ «Ямпільська центральна аптека» складено Акт приймання-передачі приміщення, за яким Орендодавець та Блансоутримувач передає, а Орендар приймає відповідно договору в строкове платне користування комунальне приміщення з підвалом під розміщення аптеки, яка реалізує готові ліки за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140, що знаходиться на балансі КП «Ямпіль-комунгосп», вартість якого визначена шляхом проведення незалежної оцінки станом на 09 вересня 2013р. і становить:

приміщення першого поверху - 579908 грн з ПДВ площею 211,7 кв.м.;

підвальне приміщення - 146097,60 грн з ПДВ площею 139,3 кв.м. (т.1, а.с. 21 на звороті)

03.07.2016 між Ямпільською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» (Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя №2 (надалі Договір оренди 2) (т. 1, а.с. 24-27)

Згідно з предметом Договору оренди 2, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне приміщення з підвалом під розміщення аптеки, яка реалізовує готові ліки, за адресою:м. Ямпіль, 140, що знаходиться на балансі КП «Ямпіль-комунгосп» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена шляхом проведення незалежної оцінки станом на 09 вересня 2013р. і становить:

приміщення першого поверху - 575 908,80 грн площею 211,7 кв.м. з орендою платою у розмірі 26,96 грн за 1 кв.м. з ПДВ за базовий місяць розрахунку;

підвальне приміщення - 146 097,62 грн. площею 139,3 кв.м. з орендною платою у розмірі 10,4 грн за 1 кв.м. з ПДВ за базовий місяць розрахунку.

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди 2, Орендар використовує орендоване приміщення тільки за цільовим призначенням, обумовленим даним Договором.

Вступ Орендаря у користування приміщенням наступає одночасно з підписанням сторонами даного Договору та акту приймання-передачі Об`єкта оренди. (п. 2.1. Договору оренди 2)

Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу Орендареві права власності на Об`єкт оренди. Власником Об`єкта оренди залишається територіальна громада м. Ямполя в особі Ямпільської міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди. (п. 2.2. Договору оренди 2)

За змістом п. 3.1. Договору оренди 2, Орендар за користування Об`єктом оренди вносить плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Орендна плата по цьому Договору за перший місяць оренди становить 7156,15 грн з ПДВ. В подальшому орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць і вноситься Орендарем згідно наданого рахунку не пізніше 10 числа послідуючого місяця з урахуванням податку на додану вартість. (п. 3.3. Договору оренди 2)

Даний Договір діє з 03 липня 2016р. по 02 березня 2019 р. (п. 8.1. Договору оренди 2)

Цією ж датою, а саме 03.07.2016, між Сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя №2 від 03.07.2016, якою узгоджено питання поточного ремонту, зміни реконструкції, розширення, технічного переобладнання і поліпшення Об`єкта оренди та першочергового права Орендаря на викуп Об`єкта оренди. (т.1, а.с. 29)

Додатковою угодою від 16.05.2018 внесено зміни до Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя №2 від 03.07.2016 та встановлено строк дії Договору з 03 липня 2016 року по 02 липня 2026 року. (т. 1, а.с. 28)

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач вказує, що Договір оренди №2 в частині передачі ТОВ «Ямпільська центральна аптека» приміщення аптеки площею 162,2 кв.м. є недійсним, і означена площа приміщення підлягає витребуванню на користь ТОВ «Ямпільська центральна аптека», позаяк вказане приміщенні належить позивачу на праві власності.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" зазначає, що позивач є правонаступником прав та обов`язків Ямпільської центральної районної аптеки.

На підставі договору купівлі-продажу № 177, укладеного 28.02.1996 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області та Товариством покупців, яке створене членами трудового колективу Ямпільської центральної районної аптеки № 105 зі структурними підрозділами - аптетаки №№ 33, 120, 128, 143, 159, 161, 168, 225, останній, шляхом викупу в процесі приватизації, придбав цілісний майновий комплекс Ямпільської центральної районної аптеки № 105, що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками №№ 33, 120, 143, 159, 161, 168, 225. До складу майнового комплексу входить будівля аптеки № 105 загальною площею 162,2 кв.м.

21.08.1996 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області видано Свідоцтво про власність на майно цілісного майнового комплексу Ямпільської центральної районної аптеки № 105 з підрозділами аптеками.

При цьому позивач стверджує, що про той факт, що зазначене нерухоме майно належить ТОВ «Ямпільська центральна аптека» на праві власності, йому стало відомо 13.01.2022 після отримання засвідчених копій документів з Фонду державного майна України по Вінницькій області на запит директора ТОВ «Ямпільська центральна аптека».

Таким чином позивач вважає, що йому в оренду було передано майно, яке частково - площею 162,2 кв.м., перебуває в його власності, що тягне за собою недійсність Договору оренди в цій частині.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти позову наголошуючи на тому, що позивачем не надано жодних доказів про правовий статус Товариства покупців Ямпільської центральної районної аптеки №105, їх правонаступників, не підтвердженого ведення належного бухгалтерського обліку починаючи з часу створення Товариства покупців Ямпільської ЦРА№105.

До того ж, за доводами відповідача, позивач не є правонаступником Товариства покупців Ямпільської центральної районної аптеки №105 та не є правонаступником Товариства і власником цілісного майнового комплексу Ямпільської центральної районної аптеки №105, що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками №№ 33, 120, 128, 143, 159, 161, 168, 225.

Окрім того, відповідач наголошує на тому, що позивачем, у встановленому законом порядку, не зареєстровано право власності на підрозділи - аптеки в селах Буша, В.Кісниця, Петрашівка, Придністрянське.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи - підприємці, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Так судом встановлено, що рішенням Вінницької обласної ради народних депутатів від 30.10.1992, прийнятого на 10 сесії 21 скликання «Про перелік об`єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів, що передаються в управління обласної державної адміністрації, та розмежування майнових інтересів між суб`єктами власності було прийнято пропозицію обласної державної адміністрації про розмежування майнових інтересів між суб`єктами власності області згідно з додатками №№ 1, 2, 3. Затверджено перелік об`єктів комунальної власності обласної Ради народних депутатів. (т. 1, а.с. 126)

Згідно Матеріалів по розмежуванню майна комунальної власності між власністю обласної Ради і власністю районних та міських /міст обласного підпорядкування/ Рад народних депутатів, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною /республіканською/ власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць /комунальною власністю/», Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність», рішення облвиконкому від 9 грудня 1991 р. № 315 «Про забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України щодо розмежування державного майна між загальнодержавною /республіканською/ власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць /комунальною власністю/ та на основі рішень облвиконкому № 103, № 104, № 105, № 106, № 107, № 108, № 109 від 19.03.1992 р., та № 51 від 27.02.1992 р. проведене розмежування комунальної власності обласної Ради народних депутатів /перелік майна додаток № 1/, та районних і міських Рад народних депутатів /перелік майна додаток № 2, № 3/. (т.1, а.с. 127)

В додатку до Додатку № 1 /розділ 1. народна освіта п. 2.34/ вказаний перелік установ і організацій обласного виробничого об`єднання «Фармація», і у даному Переліку по Ямпільському району зазначена аптека № 105. (т. 1, а.с. 128, 129)

Наведене свідчить про те, що майно Ямпільської центральної районної аптеки № 105 відносилось до комунальної власності обласної Ради народних депутатів.

28 лютого 1996 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Гоголя, 10, в особі начальника Ваховського Володимира Костянтиновича, який діє на підставі рішення 3 сесії обласної Ради народних депутатів 22 скликання від 29.11.94 р. «Про єдину систему органів приватизації в області», Положення «Про регіональне відділення Фонду державного майна по Вінницькій області», затвердженого першим заступником голови Фонду державного майна України від 03.04.1995 р. (за Договором Продавець) з одного боку та Товариство покупців, яке створене членами трудового колективу Ямпільської центральної районної аптеки № 105 зі структурними підрозділами - аптеками № 33, 120, 128, 143, 159, 161, 168, 225, яке зареєстроване Регіональним відділенням ФДМ України по Вінницькій області 23 жовтня 1995 року, наказ № 1197-К, в особі голови товариства покупців Кукуци Григорія Степановича, який діє на підставі Посвідчення та протоколу загальних зборів трудового колективу Ямпільської ЦРА № 105, яке зареєстроване в Регіональному відділенні ФДМ України по Вінницькій області 23 жовтня 1995 року (за Договором Покупець) з другого боку, укладено Договір купівлі-продажу № 177. (т. 1, а.с. 8-14)

Згідно п. 1.1 розділу 1 Договору Продавець продав, а Покупець купив цілісний майновий комплекс Ямпільської центральної районної аптеки № 105 з 8-ма структурними підрозділами, за винятком житлового фонду загальною площею 32,6 кв.м, який розташований за адресою: с. Дзигівка, аптека № 33.

Покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Майно підприємства включає в себе всі його активи й пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з актом інвентаризації.

Відповідно до п. 1.2 розділу 1 Договору право власності на майно переходить до Покупця з моменту прийняття органом приватизації рішення на викуп майна (наказ регіонального відділення від 26 лютого 1996 р. № 195-К).

Вказаний в цьому Договорі об`єкт продано за 2 603 000 000 (два мільярди шістсот три мільйони) карбованців (п. 1.4 розділу 1 Договору).

Згідно п. 3.1 та 3.2 розділу 3 Договору передача об`єкта приватизації здійснюється Продавцем Покупцеві в 10-денний термін з моменту повної оплати ціни продажу об`єкта приватизації. Передача об`єкта приватизації Продавцем і прийняття об`єкта приватизації Покупцем засвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

Відповідно до розділу 13 Договору, цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації у Ямпільській районній Раді народних депутатів в місячний термін з моменту підписання.

Договір посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. 28.02.1996, зареєстровано в реєстрі за № 8-28.

Розпорядженням Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області від 19.03.1996 за № 70 на підставі пункту 25 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) зареєстровано Договір купівлі-продажу державного майна № 177 від 28.02.1996, укладений Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області і Товариством покупців Ямпільської центральної районної аптеки № 105, яке знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38. (т.1, а.с. 15)

21 серпня 1996 року був складений Акт передачі проданого майна, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв продане 28 лютого 1996 року шляхом викупу цілісний майновий комплекс Ямпільської центральної районної аптеки № 105, що розташована за адресою: м, Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками № 33 с. Дзигівка, № 120 с. Гонорівка, № 143 с. Клембівка, № 159 с. Качківка, № 161 с. Петрашівка, № 168 с. Придністрянське, № 2254 с. Буша Ямпільського району. (т. 1, а.с. 16)

До складу майнового комплексу входить будівля аптеки № 105 загальною площею 162,2 кв.м., що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38.

21 серпня 1996 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області видано Свідоцтво про власність на майно цілісного майнового комплексу Ямпільської центральної районної аптеки № 105, що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками № 33 с. Дзигівка, № 120 с. Гонорівка, № 143 с. Клембівка, № 159 с. Качківка, № 161 с. Петрашівка, № 168 с. Придністрянське, № 225 с. Буша Ямпільського району, на підставі Договору купівлі-продажу № 177 від 28 лютого 1996 року, а також Акту прийому-передачі від 21 серпня 1996 року між Покупцем і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області згідно з Законами України «Про приватизацію майна державних підприємств» від 4 березня 1992 р., «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 6 березня 1992 р. (т. 1, а.с. 17)

Згідно із ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність її набуття не встановлена судом.

Зазначена вище законодавча норма кореспондується також зі статтею 4 Цивільного кодексу Української PCP, згідно якої цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

На час виникнення у Ямпільської центральної районної аптеки № 105 права власності на спірний об`єкт нерухомості спірні відносини регулювалися Законами України «Про приватизацію державного майна» від 4 березня 1992 р., «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 6 березня 1992 р., а також Цивільним Кодексом Української РСР в редакції 1963 р.

Згідно ст. 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право володіння, користування і розпорядження об`єктом приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації.

Після придбання об`єкта його новий власник стає правонаступником прав і обов`язків приватизованого підприємства.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі.

3 врахуванням наведеного, до Ямпільської центральної районної аптеки № 105 право власності на майно цілісного майнового комплексу Ямпільської центральної районної аптеки № 105, що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками № 33, № 120, № 143, № 159, № 161, № 168, № 225, в тому рахунку, приміщення аптеки площею 162,2 кв.м. перейшло на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу № 177 від 28.02.1996., Розпорядження Ямпільської районної адміністрації від 9.03.1996., акту передачі майна від 21.08.1996 та Свідоцтва про власність від 21.08.1996.

При цьому суд зважає, що таке майно набуто у власність Ямпільською центральною районною аптекою № 105 ще до набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому таке не підлягало обов`язковій реєстрації.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, та зауважується відповідачем у справі, Ямпільською центральною районною аптекою № 105 не зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс Ямпільської центральної районної аптеки № 105, що розташована за адресою: м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38 з підрозділами - аптеками № 33, № 120, № 143, № 159, № 161, № 168, № 225.

Натомість, відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 32189397 від 25.11.2011, приміщення центральної аптеки загальною площею 211,7 кв.м., розташованого у м. Ямпіль по вул. Леніна, буд. 140 належить до комунальної власності. Підставою виникнення права власності зазначено Свідоцтво про право власності /САЕ №020823 /16.11.2011/ Виконком Ямпільської міської ради.

Інших доказів, які б вказували на те що приміщення центральної аптеки загальною площею 211,7 кв.м., розташованого у м. Ямпіль по вул. Леніна, буд. 140, належить територіальній громаді Ямпільської міської ради на праві комунальної власності відповідачем не надано.

За правилами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 наведено висновок про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно (пункти 4.17, 4.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 3 ст. 16 указаного Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Частиною 5 даної норми визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Частиною першою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" установлено, що територіальним громадам сіл, селиш, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частинами п`ятою, восьмою цієї статті визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній станом на 31.10.2011) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1)договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2)свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3)свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4)державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5)рішень судів, що набрали законної сили;

6)інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З врахуванням того, що аптека № 105 до процесу приватизації відносилась до комунального майна обласної ради та станом на 16.11.2011 приміщення аптеки під номером 38 в будинку під номером 140 по вул. Леніна в м. Ямпіль площею 162, 2 кв.м. не вибувало з власності Колективного підприємства «Ямпільська центральна аптека» (), позаяк протилежного матеріали справи не містять і відповідачем не доведено, відповідач не набув права комунальної власності на спірне приміщення, а відтак у нього були відсутні правові підстави для державної реєстрації такого права.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т.ін.).

З огляду на наведене, зважаючи на відсутність доказів набуття відповідачем права комунальної власності на спірне приміщення аптеки № 105 площею 162, 2 кв.м. вул. Леніна буд. 140, приміщення 38 у м. Ямполі у визначений законом спосіб, виходячи з положень наведених вище норм, у відповідача були відсутні правові підстави розпорядження означеним майном, в тому рахунку і передачі його в оренду за Договором оренди нерухомого майна № 2 від 03.10.2013.

При цьому суд зважає, що рішенням від 17 лютого 2016 року Ямпільської міської ради Ямпільського району Вінницької області №101 «Про перейменування вулиць, провулків в м. Ямпіль» вулицю Леніна перейменовано на вулицю Свободи.

За приписами ст. 20 Господарського кодексу України Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Підстави визнання недійсними господарських угод визначені ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Спірний п. 1.1. Договору оренди № 2 в частині передачі в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» приміщення першого поверху аптеки літ.А площею 162,2 кв.м., суперечать ч. 2 ст. 203 ЦК України.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Недійсність спірного пункту Договору не тягне за собою недійсність інших умов Договору.

Право позивача звернутися до господарського суду з вимогою про визнання окремих пунктів Договору недійсними, у разі невідповідності їх актам цивільного законодавства, у відповідності до приписів ст. 20 Господарського кодексу України, п. 1 ст. 203, п. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є безумовним та не потребує як передумови для звернення до господарського суду вчиненням відповідачем відповідних дій за спірними пунктами Договору.

Наявні у справі докази є підставою для задоволення вимоги про визнання недійсним п. 1.1. Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя № 2 від 03.07.2016 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" приміщення першого поверху аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38.

Розглядаючи вимогу позивача про витребування у Ямпільської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" нерухоме майно - приміщення аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38, суд виходить з наступного.

За доводами позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" є правонаступником прав та обов`язків Ямпільської центральної районної аптеки, тому спірне майно підлягає витребуванню на його користь.

Тоді як відповідач заперечує факт правонаступництва, і як наслідок право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 108 Цивільного кодексу України встановлено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України від 15.05.2003 №755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у разі перетворення юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення, та державна реєстрація новоутвореної юридичної особи. Перетворення вважається завершеним з дати державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

У ч. 1 ст. 28 Закону України від 16.01.2003 №435-IV «Про приватизацію державного та комунального майна» визначено, що особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

З метою засування питання правонаступництва, суд, ухвалою від 09.06.2022 витребував в Управління "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської міської ради реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" ().

27.06.2022 на виконання ухвали суду від Управління "Центр надання адміністративних послуг" Ямпільської міської ради, супровідним листом № 14-02/4-331 від 23.06.2022, до суду надійшли матеріли реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека", за результатами дослідження яких судом встановлена відсутність документів починаючи з 1996 року по 2006 рік.

Ухвалою суду від 06.07.2022 зобов`язано Ямпільську міську раду надати до суду у строк до 25.07.2022 письмові пояснення щодо відсутності в матеріалах реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" (код 01975123) документів з 1996 року по 2006 рік.

21.07.2022 на електронну адресу суду надійшов лист № 02-11/426 від 19.07.2022 скріплений електронним цифровим підписом міського голови С. Гаджука в додаток до якого долучено лист № 14-02/4-369 від 11.09.2022 з поясненнями щодо зберігання реєстраційних справ, за змістом якого реєстраційна справа ТОВ «Ямпільська центральна аптека» сформована в паперовому вигляді і відповідає переліку реєстраційних дій в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які зазначені в електронному вигляді. ЦНАП не володіє документами та інформацією про хронологію реєстраційних дій ТОВ «Ямпільська центральна аптека» до включення відомостей в ЄДР.

Поміж з тим, за результатами дослідження наявних матеріалів справи судом встановлено наступне.

Колективне підприємство з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» 06.08.1996 зареєстровано як суб`єкт господарювання із визначеною згідно Класифікації організаційно-правових форм товариство з обмеженою відповідальністю, ідентифікаційний код 01975123 (довідка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 23/2401 від 06.08.1996) (т. 1, а.с. 206)

12.08.1996 Ямпільською райдержадміністрацією видано Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи - Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» ( ідентифікаційний код 01975123) (т. 1, а.с. 208)

12.03.1998 начальником регіонального відділення Фонду державного майна України Вовком М.М. був затверджений Акт перевірки виконання умов договору купівлі-продажу Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» від 11.02.1998. (т. 1, .с. 130-133)

Цей Акт складено як підсумковий документ результатів контролю виконання умов договору купівлі-продажу Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека», що проводився регіональним відділенням ФДМ України по Вінницькій області відповідно до статей 7 і 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» та статті 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Перевірці підлягало виконання умов, передбачених договором купівлі-продажу від 28 лютого 1996 р. № 177, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області і Товариством покупців Ямпільської центральної районної аптеки № 105.

Дані про підприємство: Колективне підприємство з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека», код за ЗКПО: 01975123; адреса: 288240 м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38.

Дані про покупця: Товариство покупців Ямпільської центральної районної аптеки № 105; код за ЗКПО: 01975123; адреса і телефон: 288240, м. Ямпіль, вул. Леніна, 140/38.

Стан виконання умов договору - сплата за Ямпільську центральну районну аптеку № 105, грошовими коштами: згідно з договором: 1, 03, фактично: 1, 03; платіжне доручення № 171 від 29.04.96; сертифікатами: згідно з договором: 25, 0, фактично - 25.0; ордер № 105 від 26.03.96.

Висновки: умови договору купівлі-продажу Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» від 28 лютого 1996 р. № 177 станом на 11.02.1998 виконано.

Зауваження та пропозиції: внести зміни щодо назви підприємства; привести у відповідність установчі документи товариства згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про господарські товариства».

Подальший процес перетворення Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» у Товариство з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» з правонаступництвом всіх його прав та обов`язків знайшло своє підтвердження в матеріалах реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» ( ) (т. 2, а.с.5-28, 133-149, 157-172, 189-198, 213-217, 237-251, т. 3, а.с. 28-34, 60-72)

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» є правонаступником прав та обов`язків Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека».

У ч. 1 ст. 28 Закону України від 16.01.2003 №435-IV «Про приватизацію державного та комунального майна» визначено, що особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що державне майно було приватизовано та передано в уставний капітал (фонд) створеного Колективного підприємства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека», є власністю цього товариства, правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека», вибуло з власності товариства поза його волею, а відтак підлягає витребуванню від Ямпільської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека».

Щодо висловлення в судових дебатах представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд зважає, що таке не узгоджується з приписами ч. 1 ст. 218 ГПК України, позаяк відповідної заяви у визначений процесуальним законом порядку та строк останнім не подано.

Не заслуговують на увагу і зауваження представника відповідача щодо форми ордеру представника позивача у справі, так як на стадії відкриття провадження у справі судом надано оцінку повноваженням представника позивача.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування під час розгляду справи категорій стандартів доказування - правил, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наведених вище мотивів.

Судовий збір сплачений позивачем за розгляд даної справи в розмірі 4 962,00 грн., на підставі ст. 129 ГПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі.

Окрім того судом розглянуто вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує з матеріалів справи, 14.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ямпільська центральна аптека» (Замовник) та Адвокатом Шишковською Анжелікою Борисівною (Адвокат, Виконавець) укладено Договір про надання правової допомоги (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе надання Замовнику юридичних послуг в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

За змістом п. 2.1. Договору Виконавець зобов`язується представляти інтереси Замовника у Господарському суді Вінницької області за позовом ТОВ «Ямпільска центральна аптека» до Ямпільської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання частково недійсним договору оренди приміщення.

Відповідно до п. 3.1. Договору Замовник зобов`язаний оплачувати роботу Виконавця у розмірі та в термін відповідно до даного Договору.

За надання послуг, вказаних в п. 2.1 даного Договору. Замовник перераховує Виконавцю на його рахунок плату у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень протягом одного робочого дня з часу підписання даного Договору. (п. 4.1. Договору)

Як підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 15.02.2022 позивачем сплачено Адвокату гонорар за Договором в сумі 15 000,00 грн.

Окрім того, матеріали справи містять ордер серія ВН № 197367 від 15.02.2022 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ямпільска центральна аптека» Адвокатом.

Таким чином, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Ямпільска центральна аптека» витрати на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона, то якщо вона не заперечує, у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт (постанова КГС ВС від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подано.

Виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданих позивачу послуг правничої допомоги та погодження розміру витрат між адвокатом та позивачем, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягає розподілу, керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК суд дійшов до висновку про задоволення вимоги ТОВ «Ямпільська центральна аптека» про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним п. 1.1. Договору оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ямполя № 2 від 03.07.2016 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" приміщення першого поверху аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38.

Витребування у Ямпільської міської ради (вул. Замкова, 94/2, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" (вул. Свободи, 140/38, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500; ) нерухоме майно - приміщення аптеки літ. А площею 162,2 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, м. Ямпіль, вул. Свободи, буд. 140, приміщення 38.

Стягнути з Ямпільської міської ради (вул. Замкова, 94/2, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ямпільська центральна аптека" (вул. Свободи, 140/38, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500; ) 4 962 грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору та 15 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; представника позивача - ; відповідача -

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 19 вересня 2022 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Свободи, 140/38, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500)

3 - відповідачу (вул. Замкова, 94/2, м. Ямпіль, Вінницька область, 24500)