ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

19 вересня 2022 року Справа № 906/921/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022

(ухвалене о 12:10 год. у м. Житомирі, повний текст складено 20.06.2022)

у справі № 906/921/21 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

до Приватного підприємства "Слободище"

про зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Шевченко К.О.

ВСТАНОВИВ:

Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України звернулася до Господарського суду Житомирської області із позовом до Приватного підприємства "Слободище" про зобов`язання Приватного підприємства "Слободище" здійснити перерахунок вартості наданих послуг сушіння та кількості залікової маси сої згідно договору №23/10-20-1 надання послуг сушіння від 23.10.2020, укладеного між Приватним підприємство "Слободище" та Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України за показниками вологості, які проведенні Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 23.10.2020 між Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (Поклажодавець/позивач) та Приватним підприємством "Слободище" (Зерновий склад/відповідач) було укладено договір №23/10-20-1 надання послуг сушіння.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач (поклажодавець) у період з 25.10.2020 по 01.12.2020 передав відповідачу (зерновому складу) товар - сою, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

В свою чергу, відповідач, направив відповідачу акти надання послуг, які останнім були отримані, однак позивач їх не підписав та відповідачу не повернув.

Зокрема, у зв`язку із наявними розбіжностями в показниках вологості сої яка зазначалась при завантаженні товару та згідно реєстрів накладних, позивач направив відповідачу претензію №32 від 19.04.2021 в якій просив здійснити перерахунок вартості наданих послуг за показниками вологості, які зазначені у товарно-транспортних накладних та кількості залікової маси сої. Однак, зазначену претензію було залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач вказує, що всупереч досягнутим домовленостям при отриманні вказаної вище продукції зерновий склад не висловив будь-яких усних чи письмових зауважень з приводу показників вологості сої, зазначених в товарно-транспортних накладних. Посилається на те, що в подальшому без повідомлення та участі представника Поклажодавця Зерновий склад провів повторно визначення показника вологості сої невідомим для Поклажодавця методом.

На думку позивача, внаслідок таких дій Зернового складу, виникли розбіжності у показниках вологості, що штучно збільшило вартість наданих Зерновим складом послуг на 144 688 грн 92 коп. та зменшило залікову вагу сої на 55 726,76 кг.

У зв`язку з цим, позивач просить зобов`язати ПП "Слободище" здійснити перерахунок вартості наданих послуг сушіння та кількості залікової маси сої згідно договору №23/10-20-1 надання послуг сушіння від 23.10.2020.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі №906/921/21 відмовлено у задоволені позову Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України до Приватного підприємства "Слободище" про зобов`язання вчинити певні дії.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що в доданих позивачем товарно-транспортних накладних, в розділі "Відомості про вантаж" міститься напис кульковою ручкою щодо вологості у процентному відношенні, однак такі відомості не підтверджені доказами.

Також, судом були критично оцінено Результати визначення вологості сої, які проведені головним агрономом Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України Чернюк А.П., оскільки такі дослідження було проведені одноособово працівником позивача без залучення представників відповідача та без надання (надіслання) таких документів відповідачу.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. ст. 15, 16, 901, 957, 959, 961 ЦК України, ст. ст. 7, 24, 37 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", суд дійшов висновків, що обов`язок по забезпеченню якості та дотриманні нормативів природних втрат зерна (здійснення комплексу заходів по підготовці до умов стійкого зберігання), який супроводжується здійсненням аналізу його якості при прийманні зерна, покладено на суб`єктів зберігання зерна - Зерновий склад, яким є ПП "Слободище", а також, що позивачем не доведено завищення відповідачем показника вологості.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернувся Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/921/21 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує таке.

При отриманні продукції Зерновий склад не висловив будь-яких усних чи письмових зауважень з приводу показників вологості сої, зазначених в товарно-транспортних накладних.

Проте в подальшому без повідомлення та участі представника Поклажодавця Зерновий склад провів повторно визначення показника вологості сої не відомим для Поклажодавця методом.

На підставі своїх показників вологості сої Зерновий склад провів розрахунок залікової маси продукції та вартості послуг за сушку та чистку сої. Вказані розрахунки Зерновий склад включив до реєстрів накладних на прийняте зерно із зазначенням якості по середньодобовому зразку. Такі дії Зернового складу не відповідають умовам Договору, оскільки такими правами Зерновий склад згідно Договору та чинного законодавства не наділений. Вказані обставини судом першої інстанції не було взято до уваги та не досліджено.

Відповідач не надавав позивачу при прийманні продукції Реєстри накладних на прийняте зерно із зазначенням якості по середньодобовому зразку, вказані реєстри надсилались на електронну пошту позивачу після отримання відповідачем сої на підставі товарно-транспортних накладних. Тому, і в момент передачі продукції у позивача були відсутні будь-які заперечення.

Умовами договору не передбачено, що обов`язок по забезпеченню якості та дотримані нормативів природних втрат зерна (здійснення комплексу заходів по підготовці до умов стійкого зберігання), який супроводжується здійсненням аналізу його якості при прийманні зерна, покладено на суб`єктів зберігання зерна - Зерновий склад.

За наведеного скаржник вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу, вказує, що не погоджується з вимогами та доводами апеляційної скарги, вважає їх надуманими та безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим, виходячи з такого.

Твердження скаржника про невідповідність висновків суду про наявність у відповідача обов`язку по забезпеченню якості та дотримання нормативів природних втрат зерна, наявності повноважень на визначення показників вологості сої обставинам справи - безпідставні та спростовуються, як вимогами чинного законодавства, так і положеннями укладеного між сторонами Договору.

Враховуючи наявний обов`язок відповідача видати складські документи на зерно, позивач не був позбавлений права вимагати надання таких документів, та, у випадку незгоди з діями позивача, як то: відмова в наданні документів, визначення показників вологості сої та здійснення розрахунків залікової маси продукції та вартості послуг за сушку тощо, - відмовитись від передачі зерна на зберігання.

Правовідносини між сторонами існували тривалий час; поставки здійснювалися у період з жовтня по грудень 2020; позивачу було достеменно відомо про показники визначення вологості, розрахунок залікової маси та вартість оплати за сушку та очистку сої за якими прийнято сою відповідачем для надання послуг сушіння до оптимальних умов, оскільки у нього були наявні реєстри накладних на прийняте зерно, які подано представником позивача разом з позовною заявою.

Судом першої інстанції також враховано, що комплекс наданих відповідачем послуг сушіння та зберігання продукції по договору №23/10-20-1 від 23.10.2020 було фактично прийнято та оплачено позивачем шляхом зарахування взаємозаліку, що не заперечується позивачем.

Тому, доводи позивача щодо ненадання при прийманні продукції Реєстрів накладних на прийняте зерно із зазначенням якості по середньодобовому зразку, внаслідок чого у позивача були відсутні будь-які заперечення, не спростовують висновків суду про не доведення позивачем фактів завищення відповідачем показника вологості сої.

Враховуючи викладене, відповідач просить рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.22 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 19.09.2022 представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання 19.09.2022 представник позивача не з`явився.

При цьому, 14.09.2022 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Тому, враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, колегія суддів визнала за можливе розпочати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Також, суд зазначає, що представник відповідача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Після виходу суду із нарадчої кімнати, представник не вийшов на зв`язок із судом апеляційної інстанції, а тому враховуючи приписи ч.5 ст. 197 ГПК України, судом було оголошено вступну та резолютивну частину постанови без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 23.10.2020 між Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (Поклажодавець/позивач) та Приватним підприємством "Слободище" (Зерновий склад/відповідач) було укладено Договір №23/10-20-1 надання послуг сушіння (далі Договір; т. 1, а. с. 15).

Згідно п.1.1 Договору, за цим договором Зерновий склад зобов`язується за плату прийняти та надати послуги по доведенню до оптимальної якості, а саме сушка продукції до рівня, що забезпечує оптимальний режим зберігання.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, сторони визначають, що право власності на продукцію, яка передається на зберігання належить Поклажодавцю, Зерновий склад не має права розпоряджатися продукцією Поклажодавця.

Згідно пункту 1.3 Договору, Зерновий склад зберігає зерно Поклажодавця спільно з іншим зерном, знеособлено в зерносховищі за адресою: 13330, Житомирська область, Бердичівський район, с.Слободище, вул. Карпенка, буд.1.

За умовами п.2.1 Договору на відповідальне зберігання приймається вид сільськогосподарської продукції врожаю 2020 року - Соя.

Зерновий склад здійснює комплекс заходів по підготовці Продукції до умов стійкого збереження без погодження із Поклажодавцем. Сушка продукції та розрахунки за надані послуги проводяться до показників залікової ваги зазначених з урахуванням допустимих норм відхилень по вологості +/-0,5% (пункт 2.4 Договору).

За умовами пункту 2.5 Договору, проведені роботи оформляються актами підробки (доведення) продукції та оплачуються Поклажодавцем в безумовному порядку, після їх прийняття.

Згідно з пунктом 3.1.2 Договору, зерновий склад зобов`язаний виставити та відіслати поштою на адресу поклажодавця акти виконаних робіт (наданих послуг) та рахунки на оплату, не пізніше 1 (одного) робочого дня місяця.

Поклажодавець зобов`язується: розрахуватися з зерновим складом за надані послуги сушіння; вартість наданих послуг сушіння становить 60 грн з ПДВ за 1 тн/% (п п. 3.2.1, 3.2.2 Договору).

За умовами пункту 6.1 Договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 15.12.2020, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині оплати наданих послуг.

Договір підписаний представниками сторін, їх підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач (поклажодавець) у період з 25.10.2020 по 01.12.2020 передав відповідачу (зерновому складу) товар передбачений п.2.1. договору - сою, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №113 від 07.10.2020 кількістю 18 000 кг, №102 від 25.10.2020 кількістю 1 720 кг, №103 від 26.10.2020 кількістю 14 980 кг, №105 від 04.11.2020 кількістю 22 380 кг, №114 від 08.11.2020 кількістю 25 900 кг, №115 від 08.11.2020 кількістю 27 720 кг, №117 від 09.11.2020 кількістю 33 660 кг, №118 від 09.11.2020 кількістю 26 140 кг, №119 від 09.11.2020 кількістю 23 300 кг, №120 від 10.11.2020 кількістю 26 520 кг, №131 від 10.11.2020 кількістю 34 340 кг, №132 від 10.11.2020 кількістю 23 720 кг, №133 від 11.11.2020 кількістю 34 080 кг, №134 від 11.11.2020 кількістю 24 740 кг, №135 від 11.11.2020 кількістю 25 880 кг, №136 від 11.11.2020 кількістю 26 880 кг, №137 від 11.11.2020 кількістю 36 860 кг, №138 від 12.11.2020 кількістю 34 800 кг, №139 від 12.11.2020 кількістю 28 120 кг, №140 від 12.11.2020 кількістю 22 720 кг, №141 від 13.11.2020 кількістю 29 240 кг, №142 від 13.11.2020 кількістю 26 880 кг, №143 від 13.11.2020 кількістю 36 140 кг, №144 від 14.11.2020 кількістю 28 520 кг, №145 від 14.11.2020 кількістю 26 200 кг, №146 від 23.11.2020 кількістю 26 580 кг, №147 від 23.11.2020 кількістю 28 480 кг, №148 від 23.11.2020 кількістю 27 100 кг, №149 від 23.11.2020 кількістю 18 360 кг, №150 від 23.11.2020 кількістю 24 540 кг, №193 від 23.11.2020 кількістю 28 100 кг, №194 від 23.11.2020 кількістю 26 280 кг, №195 від 24.11.2020 кількістю 18 400 кг, №203 від 24.11.2020 кількістю 25 360 кг, №204 від 24.11.2020 кількістю 28 820 кг, №205 від 24.11.2020 кількістю 26 460 кг, №206 від 24.11.2020 кількістю 26 240 кг, №207 від 25.11.2020 кількістю 19 120 кг, №208 від 25.11.2020 кількістю 25 440 кг, №209 від 25.11.2020 кількістю 29 640 кг, №210 від 25.11.2020 кількістю 19 080 кг, №211 від 26.11.2020 кількістю 18 880 кг, №212 від 26.11.2020 кількістю 27 320 кг

Відповідач, на виконання зобов`язань щодо надання послуг сушіння за договором №23/10-20-1 від 23.10.2020, надав послуги та оформив їх актами надання послуг: №227 від 25.10.2020 на суму 1 444 грн 80 коп., №236 від 26.10.2020 на суму 12 583 грн 20 коп., № 237 від 04.11.2020 на суму 21 484 грн 80 коп., №238 від 07.11.2020 на суму 18 360 грн, №239 від 08.11.2020 на суму 51 475 грн 20 коп., №240 від 09.11.2020 на суму 69 804 грн, №241 від 10.10.2020 на суму 71 047 грн 20 коп., №242 від 11.11.2020 на суму 100 422 грн, №243 від 12.11.2020 на суму 95 550 грн, №244 від 13.11.2020 на суму 43 851 грн 60 коп., №245 від 14.11.2020 на суму 76 322 грн 40 коп., №246 від 23.11.2020 на суму 147 033 грн 60 коп., №247 від 24.11.2020 на суму 92 640 грн, №248 від 25.11.2020 на суму 142 406 грн 40 коп., №265 від 26.11.2020 на суму 59 690 грн 40 коп., №274 від 27.11.2020 на суму 71 611 грн 20 коп., №276 від 30.11.2020 на суму 89 910 грн, №278 від 01.12.2020 на суму 29 851 грн 20 коп., які підписані позивачем не були, а також податкові накладні: №227 від 25.10.2020, №236 від 26.10.2020, №237 від 04.11.2020, №238 від 07.11.2020, №239 від 08.11.2020, №240 від 09.11.2020, №241 від 10.11.2020, №242 від 11.11.2020, №243 від 12.11.2020, №244 від 13.11.2020, №245 від 14.11.2020, №246 від 23.11.2020, № 247 від 24.11.2020, №248 від 25.11.2020, № 265 від 26.11.2020, №274 від 27.11.2020, №276 від 30.11.2020, №278 від 01.12.2020 (т.2, а.с.133-169).

Вказані акти надання послуг позивачем були отримані, водночас, позивач зазначені акти не підписав та відповідачу не повернув.

У зв`язку із наявними розбіжностями в показниках вологості сої яка зазначалась при завантаженні товару та згідно реєстрів накладних, позивач направив відповідачу претензію №32 від 19.04.2021 в якій просив здійснити перерахунок вартості наданих послуг за показниками вологості, які зазначені у товарно-транспортних накладних та кількості залікової маси сої (т.1, а.с.139-140, 142-149).

Однак, зазначену претензію було залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Матеріали господарської справи також містять:

- результати визначення вологості №1 від 25.10.2020, №2 від 26.10.2020, №3 від 04.11.2020, №4 від 07.11.2020, №5 від 08.11.2020, №6 від 08.11.2020, №7 від 09.11.2020, №8 від 09.11.2020, №9 від 09.11.2020, №10 від 10.11.2020, №11 від 10.11.2020, №12 від 10.11.2020, №13 від 11.11.2020, №14 від 11.11.2020, №15 від 11.11.2020, №16 від 11.11.2020, №17 від 11.11.2020, №18 від 12.11.2020, №19 від 12.11.2020, №20 від 12.11.2020, №21 від 13.11.2020, №22 від 13.11.2020, №23 від 13.11.2020, №24 від 14.11.2020, №25 від 14.11.2020, №26 від 23.11.2020, №27 від 23.11.2020, №28 від 23.11.2020, №29 від 23.11.2020, №30 від 23.11.2020, №31 від 23.11.2020, №32 від 23.11.2020, №33 від 24.11.2020, №34 від 24.11.2020, №35 від 24.11.2020, №36 від 24.11.2020, №37 від 24.11.2020, №38 від 25.11.2020, №39 від 25.11.2020, №40 від 25.11.2020, №41 від 25.11.2020, №42 від 26.11.2020, №43 від 26.11.2020, №44 від 26.11.2020, №45 від 26.11.2020, №46 від 27.11.2020, №47 від 27.11.2020, №48 від 27.11.2020, №49 від 30.11.2020, №50 від 30.11.2020, №51 від 30.11.2020, №52 від 30.11.2020, №53 від 01.12.2020, №54 від 01.12.2020 (т.1, 68-121);

- копії реєстрів накладних на прийняте відповідачем зерно із зазначенням якості по середньодобовому зразку: за 25.10.2020, №1 за 26.10.2020, №2 від 04.11.2020, №3 від 07.11.2020, №4 від 08.11.2020, №5 від 09.11.2020, №6 від 10.11.2020, №7 від 11.11.2020, №8 від 12.11.2020, №9 від 13.11.2020, №10 від 14.11.2020, №11 від 23.11.2020, №12 від 24.11.2020, №13 від 25.11.2020, №14 від 26.11.2020, №15 від 27.11.2020, №16 від 30.11.2020, №17 від 01.12.2020 (т.1, а.с.122-138, 141).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

До регулювання спірних правовідносин, що випливають зі зберігання товарів за договором складського зберігання, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Правовідносини між власниками зерна та суб`єктами зберігання зерна регулюються також Законом України "Про зерно та ринок зерна в Україні".

Статтею 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Приписами ст. 957 ЦК України визначено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Зберігання у товарному складі здійснюється за договором складського зберігання. До регулювання відносин, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ч. ч. 3, 4 ст. 294 Господарського кодексу України).

В силу ст.26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

За змістом статті 27 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні", зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.

В силу пунктів 10, 24, 27 статті 1 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання, доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа. Якість зерна та продуктів його переробки - сукупність споживчих властивостей зерна та продуктів його переробки, які відповідають вимогам державних стандартів, технічних умов, фітосанітарних і ветеринарно-санітарних норм та інших нормативних документів.

За визначенням п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Правила):

- товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді (п.11.1. Правил).

За п.11.4., п.11.5. Правил, після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

В п.11.6. Правил визначено, що у тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1 10 товарно-транспортної накладної).

У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.

Відтак, саме товарно-транспортна накладна є тим первинним документом, який має підтвердити факт отримання замовником того чи іншого товару. При цьому, товарно-транспортна накладна має містити назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Як убачається, із доданих до позовної заяви товарно-транспортних накладних, в розділі "Відомості про вантаж" зазначено, зокрема: найменування вантажу, одиниця виміру, кількість місць та маса брутто. У верхньому лівому куті товарно-транспортних накладних міститься напис кульковою ручкою щодо вологості у процентному відношенні (20,8%, 21,3%, 21,5%, 23,5% тощо).

Проте, будь-яких документів, які підтверджують результати проведеного вимірювання вологи, прізвища, ініціали та посада особи, яка проводила таке вимірювання до товарно-транспортних документів додано не було. В товарно-транспортних накладних в графі "Супровідні документи на вантаж" такі відомості також відсутні.

Вище вказано, що матеріали справи містять Результати визначення вологості сої, які проведені головним агрономом Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України Чернюк А.П. (т.1, а. с. 68-121).

Однак, такі Результати визначення вологості сої були самостійно здійсненні працівником позивача, без залучення відповідача та без надання (надіслання) таких документів відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінальні примірники зазначених Результатів позивачем було додано до позовної заяви, а їх копії надіслані відповідачу лише разом з копією даного позову (т.1, а.с.175-176).

Тому, відповідні Результати визначення вологості сої не можуть бути підставою для визнання таких відомостей обов`язковими та достовірними для учасників правовідносин та прийняття їх судом до уваги як беззаперечних.

Частиною 1 статті 959 ЦК України передбачено, що товарний склад зобов`язаний за свій рахунок оглянути товар при прийнятті його на зберігання для визначення його кількості та зовнішнього стану.

Положеннями статті 24 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" передбачено, що зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

При прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов`язаний здійснити аналіз його якості.

Зерновий склад зобов`язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", суб`єкти зберігання зерна відповідно до укладених договорів складського зберігання із суб`єктами ринку зерна гарантують забезпечення якості та дотримання нормативів природних втрат зерна протягом терміну його зберігання.

Зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах (ч.ч.1,2 ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачено, що при прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов`язаний здійснити аналіз його якості.

Зерновий склад зобов`язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання (ч.4 ст.24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Відповідно до п. 2.3 Договору, оформлення приймання зернових та олійних культур проводиться на підставі оригіналу товарно-транспортної накладної (ТТН). Формування реєстру накладних, виписка Складської квитанції здійснюється на юридичну особу - Поклажодавця, що має оригінал дійсного договору зберігання.

За умовами п. 2.4 Договору Зерновий склад здійснює комплекс заходів по підготовці Продукції до умов стійкого збереження без погодження із Поклажодавцем. Сушка продукції та розрахунки за надані послуги проводяться до показників залікової ваги зазначених з урахуванням допустимих норм відхилень по вологості +/-0,5%.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства та умовами Договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обов`язок по забезпеченню якості та дотриманні нормативів природних втрат зерна (здійснення комплексу заходів по підготовці до умов стійкого зберігання), який супроводжується здійсненням аналізу його якості при прийманні зерна, покладено на суб`єктів зберігання зерна - Зерновий склад, яким у даному випадку є ПП "Слободище".

Зазначеним також спростовуються доводи скаржника, що відповідач не висловив будь-яких заперечень щодо показників вологості сої, зазначених в товаро-транспортних накладних, оскільки відповідач сам проводить аналіз вологості, а не підтверджує чи спростовує показники поклажодавця.

За приписами частини 1 статті 961 ЦК України, товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.

Статтею 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 24 Порядку випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складам та типового договору складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №510 від 11.04.2003, бланк складської квитанції повинен містити такі дані: 1) найменування зернового складу; 2) дату видачі квитанції; 3) серію та номер квитанції; 4) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, від якої прийнято зерно на зберігання, а також місцезнаходження (місце проживання) такої особи; 5) номер і дату накладної; 6) вказівку про знеособлене або відокремлене зберігання зерна; 7) найменування та кількість прийнятого на зберігання зерна, рік збирання урожаю, посилання на державний стандарт або нормативний акт, якому відповідає прийняте на зберігання зерно; 8) якісні характеристики зерна з посиланням на документ, що їх засвідчує. Бланк скріплюється підписом уповноваженої особи зернового складу.

При здачі/прийманні продукції за договором від 23.10.2020 відповідачем не виписувались Складські квитанції на кожну партію сої із зазначенням, серед іншого, ваги фізичної, ваги залікової та вологості сої.

В той же час, сторонами не заперечується факт здачі/приймання продукції, однак, позивач не погоджується з визначеними відповідачем показниками вологості, у зв`язку з чим просить суд здійснити перерахунок вартості наданих послуг сушіння та кількості залікової маси сої згідно договору №23/10-20-1 за показниками вологості, які проведенні Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України.

Оформлення відповідачем на Зерновий склад прийнятої від позивача продукції підтверджується Реєстрами накладних на прийняте зерно із зазначенням якості по середньодобовому зразку за період з 25.10.2020 по 01.12.2020, які засвідчені належним чином та подані разом з позовною заявою представником позивача - адвокатом Томляк Т.С. (т. 1, а. с. 122-141).

Вказані реєстри складені відповідачем на виконання приписів ч.3 ст.24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та умов п.2.3 договору №23/10-20-1 із зазначенням лабораторного аналізу (показників вологості та сміттєвої домішки), грошового розрахунку (вартості фізичної та залікової маси, розрахунку залікової маси), а також визначенням плати за надані послуги сушки та очистки сої.

При цьому, позивач при передачі продукції відповідачу будь-яких заперечень, відмови від надання послуг сушіння не висловив. В матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували протилежне.

Доводи скаржника, що в нього не було можливості заперечити проти відомостей, вказаний у реєстрах, оскільки такі реєстри не були надані відповідачем при отримані товару, а надсилалися на електронну адресу позивача після отримання товару на підставі товаро-транспортних накладних не беруться судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на положення ч. 5 ст. 269 ГПК України, а також те, що позивач не посилався на такі обставини в суді першої інстанції.

Таким чином, ні матеріалами справи, ні положеннями чинного законодавства, не підтверджені доводи позивача щодо неправомірних дій відповідача по повторному визначенні показника вологості внаслідок яких виникли розбіжності у показниках вологості, що штучно збільшило вартість наданих Зерновим складом послуг на 144 688 грн 92 коп. та зменшило залікову вагу сої на 55 726,76 кг.

Також, суд бере до уваги, що правовідносини існували між сторонами тривалий час; поставки здійснювалися у період з жовтня по грудень 2020; позивачу було достеменно відомо про показники визначення вологості, розрахунок залікової маси та вартість оплати за сушку та очистку сої за якими прийнято сою відповідачем для надання послуг сушіння до оптимальних умов, оскільки у нього були наявні реєстри накладних на прийняте зерно, які подано представником позивача разом з позовною заявою.

Підсумовуючи усе вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено існування обставин, котрі є підставою для задоволення позову про зобов`язання Приватного підприємства "Слободище" здійснити перерахунок вартості наданих послуг сушіння та кількості залікової маси сої, згідно Договору №23/10-20-1 надання послуг сушіння від 23.10.2020 за показниками вологості, які проведенні Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/921/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 07.06.2022 у справі № 906/921/21 - без змін.

2. Справу № 906/921/21 надіслати Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "21" вересня 2022 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.