УХВАЛА

15 вересня 2022 року

м. Київ

Справа № 925/556/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Банаська О. О., Картере В. І.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

за участі представників:

представник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" - Починок О. І.,

представник відповідача - Головне управління ДПС у Черкаській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Білоус В. Ю.,

представник відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області - в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, як відокремлений підрозділ ДПС України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022

у складі колегії суддів: Андрієнка В. В. (головуючий), Шапрана В. В., Буравльова С. І.

та на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2021

у складі судді Дорошенко М.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс"

до Головного управління ДПС у Черкаській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області

про стягнення 1 236 916,80 грн

ВСТАНОВИВ

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" (далі - ТОВ "ВП "Імпульс Плюс") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області та до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 1 236 916,80 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2020 між ТОВ "ВП "Імпульс Плюс", (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбінат хлібопродуктів "Тальне" з іноземними інвестиціями (далі - ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями, покупець) укладено договір поставки №105 та додаткову угоду до нього від 21.07.2020, відповідно до 7.3.1 якого при порушенні постачальником термінів реєстрації належним чином оформленої податкової накладної, включаючи зупинення її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), незалежно від причин, порушенні інших вимог податкового законодавства, що пов`язано із цим договором, постачальник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф) у розмірі 21% від суми поставки та відшкодувати покупцю збитки, понесені останнім у зв`язку з порушенням постачальником своїх гарантій (у тому числі штрафні санкції згідно з податковим законодавством).

22.07.2020 позивач, за фактом поставки ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями, товару на суму 5 890 080 грн, у тому числі 981 680 грн ПДВ, склав податкову накладну від 22.07.2020 №2 і подав її до Державної податкової служби України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація якої була зупинена податковим органом на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України.

В подальшому, 13.08.2020 ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями надіслало позивачу претензію, якою, пославшись на договір поставки від 15.07.2020 №105, додаткову угоду до нього від 21.07.2020 №1, обставини виконання сторонами зобов`язань щодо поставки та оплати товару та на факт зупинення державною податковою службою реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 22.07.2020 №2, пред`явило вимогу до позивача про сплату передбаченого п. 7.3.1 договору поставки від 15.07.2020 №105 неустойки (штрафу) у розмірі 21% від суми поставки, що становить 1 236 916,80 грн, яку позивач 13.08.2020 сплатив на користь ТОВ "Комбінат хлібопродуктів "Тальне" з іноземними інвестиціями.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 580/3394/20 встановлено протиправність рішення комісії ГУ ДПС у Черкаській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної, поданої позивачем.

На думку позивача, порушення договору поставки № 105 від 15.07.2020, укладеного позивачем з ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями з боку позивача було об`єктивним наслідком поведінки ГУ ДПС у Черкаській області, яке протиправно заблокувало реєстрацію податкової накладної позивача, тому збитки полягали у сплаті позивачем штрафних санкцій на користь контрагента - ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями у розмірі 1 236 916,80 грн.

07.12.2021 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/556/21 позов ТОВ "ВП "Імпульс Плюс" задоволено повністю. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "ВП "Імпульс Плюс" 1 236 916,80 грн збитків і 18 533,75 грн судового збору.

25.05.2022 постановою Північного апеляційного господарського суду, зокрема, апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області та ГУ ДПС у Черкаській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2021 у справі №925/556/21 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2021 у справі №925/556/21 залишено без змін.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що порушення позивачем зобов`язання перед ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями за договором поставки від 15.07.2020 №105 щодо своєчасної реєстрації податкової накладної від 22.07.2020 №2 і сплата позивачем цьому товариству неустойки (штрафу) в сумі 1 236 916,80 грн було об`єктивним наслідком поведінки Головного управління ДПС у Черкаській області, яке протиправно зупинило реєстрацію цієї податкової накладної.

Суди дійшли висновку про доведеність позивачем усіх трьох умов, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення збитків, а саме: протиправності поведінки Головного управління ДПС у Черкаській області, наявності у позивача збитків і причинного зв`язку між неправомірними діями ГУ ДПС у Черкаській області і завданими позивачу збитками. При цьому, судами враховано правову позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18.

22.06.2022 Головним управлінням ДПС у Черкаській області як відокремлений підрозділ ДПС України подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2021 у справі № 925/556/21 та направити справу № 925/556/21 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження Головне управління ДПС у Черкаській області як відокремлений підрозділ ДПС України вказує пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, скаржник вважає, що спірні відносини між сторонами у даній справі є такими, що виникли із податкового законодавства та фактично стосуються повноважень ГУ ДПС у Черкаській області щодо здійснення функцій з реєстрації податкової накладної від 22.07.2020 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Заявлена у справі вимога про стягнення збитків за своєю суттю є вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо зобов`язання вчинити дії з реєстрації податкової накладної від 22.07.2020 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В порушення норм ПК України, КАС України, ГПК України та висновків у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/23482/17, постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 916/978/19, від 20.04.2021 у справі № 910/16215/19, суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі №925/556/21. Також зауважує, що суд першої інстанції не розглянув відповідне клопотання ГУ ДПС у Черкаській області.

Скаржник також стверджує про порушення судами норм процесуального права в частині не повного і не всебічного з`ясованих обставин, перевірки їх доказами на які посилався скаржник, як на підставу своїх заперечень та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Скаржник звертає увагу Верховного Суду, що Головне управління ДПС у Черкаській області жодним чином не порушувало ні умов договору поставки №105 від 15.07.2020, в редакції додаткової угоди №1 від 21.07.2020; ні вимог Податкового кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019, ні Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру - податкових накладних" від 29.12.2010 №1246 у частині зупинення реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних складеної позивачем податкової накладної від 22.07.2020 №2.

ГУ ДПС у Черкаській області вважає, що суди не встановили наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення. На думку скаржника, позивачем не доведено та не надано належних доказів безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача-1 та неналежним виконанням ТОВ "ВП "Імпульс Плюс" вимог договору №105 від 15.07.2020 чи втратою контрагентом позивача - ТОВ "КХ "Тальне" з іноземними інвестиціями можливості отримання податкового кредиту на суму ПДВ, по розрахунках згідно такого договору. Крім цього, збитки, які визначені в позовній вимозі були понесені позивачем у зв`язку з порушенням умов договору поставки, порушенням позивачем договірних зобов`язань у результаті його фінансово-господарської діяльності, а не в результаті протиправних дій контролюючого органу.

Також, Головне управління ДПС у Черкаській області вважає, що позивачем в розумінні статей 76-79 ГПК України не було доведено неправомірність дій відповідача-1 та наявність збитків й причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяними збитками, а отже, враховуючи недоведеність позивачем як в сукупності, так і окремо наведених умов, а саме: обумовлених законом підстав для відшкодування за рахунок державного бюджету збитків з огляду на приписи ст. ст. 22, 1173, 1174, 1176 ЦК України, у судів попередніх інстанцій не було підстав для задоволення позову.

02.08.2022 до Верховного Суду від Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній вказує, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення скасуванню. При цьому, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області вказує, що ГУ ДПС у Черкаській області не є стороною договору поставки, вказаний орган державної влади не брав на себе зобов`язання за договором, а тому не повинен нести відповідальність за договірними зобов`язаннями позивача.

Крім того, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області стверджує, що пункт договору щодо сплати неустойки за зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних незалежно від причин, є недійсним, оскільки не направлений на реальне настання правових наслідків, адже знаходиться поза волею учасників договору. Вказує, що визнання позивачем неустойки є наслідком його волевиявлення і не було обов`язком, отже збитки, що визнані позивачем не залежали від дій ГУ ДПС у Черкаській області та не підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області також вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки належним є звернення з позовом до Держави Україна в особі відповідних органів з вимогою про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України відповідних сум.

16.08.2022 до Верховного Суду від ТОВ "Виробниче підприємство "Імпульс Плюс" надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у цій справі, з посиланням на наявність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 16.11.2021 у справі № 910/11820/20 щодо застосування статей 22, 1174, 1174 ЦК України.

У додаткових поясненнях, що надійшли до Суду 14.09.2022 позивач вказує, що сплачені позивачем на користь контрагента штрафні санкції є збитками, які були передбачені сторонами в договорі поставки з метою дисциплінувати учасників договірних правовідносин. Вказує, що завданням неустойки є також захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників учасників справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи № 925/556/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на таке.

На розгляд Суду у цій справі постало питання щодо стягнення з держави на користь юридичної особи збитків, завданих неправомірними діями податкового органу щодо зупинення реєстрації податкових накладних, поданих позивачем. При цьому, розмір завданих збитків становить суму неустойки, яка узгоджена між позивачем (постачальник) та його контрагентом (покупцем) в укладеному між ними договорі поставки, умови якого передбачають сплату позивачем неустойки при порушенні постачальником термінів реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів Верховного Суду відзначає таке.

Однією з підстав відшкодування шкоди є прямий наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача та збитками позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 у подібних правовідносинах як і у даній справі № 925/556/21, Суд дійшов висновку про те, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (пункти 6.11-6.13).

При цьому природа такого зв`язку має бути пряма, тобто дії відповідача мають завдавати шкоду позивачеві як conditio sine qua non ("умова, без якої не може бути").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, залишаючи без змін судові рішення господарських судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову фізичної особи - підприємця до ГУ ДФСУ та Державної казначейської служби України про стягнення збитків, Велика Палата зазначила, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили, що за наявності в позивача можливості зареєструвати податкові накладні він не виконав би зобов`язання з поставки товару на користь свого контрагента. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що порушення договору з контрагентом з боку позивача було об`єктивним наслідком поведінки ДПІ, яка протиправно заблокувала реєстрацію податкових накладних позивача. Тому і збитки позивача, які полягали у сплаті ним штрафних санкцій на користь контрагента на виконання судового рішення, стали об`єктивним наслідком поведінки ДПІ.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що у даному випадку наслідковий зв`язок є спірним і в розрізі підстави, і в розрізі розміру, оскільки виникнення збитків у позивача напряму обумовлено не стільки бездіяльністю відповідача, скільки усвідомленими діями позивача та третьої особи по договірному врегулюванню збитків третьої особи.

Відсутність реєстрації податкової накладної позивачем безпосередньо не викликає у нього майнових очікувань від держави у розумінні Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, оскільки така реєстрація як наслідок передачі товару покупцеві збільшує податкові зобов`язання позивача по відношенню до держави.

Натомість неможливість збільшення податкового кредиту покупця (пп. "а" п. 198.1 статті 198, п. 201.1. статті 201 Податкового кодексу України) вимагає створення ефективного механізму самостійного врегулювання саме ним та державою спірних відносин у сфері сплати податків шляхом зменшення податкових зобов`язань/збільшення податкового кредиту майбутніх періодів тощо.

Фактично проблема неналежного врядування (неефективний контроль з боку держави за формуванням податкових зобов`язань постачальників) і як наслідок - за формуванням податкового кредиту у покупців вирішується, у даному випадку, за рахунок відшкодування державою постачальникам шкоди за відсутності прямого наслідкового зв`язку між неправомірною діяльністю/бездіяльністю податкового органу та збитками у таких постачальників.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України", суд дійшов висновку про те, що дії податкового органу, який не заперечував права заявника на відшкодування ПДВ, але не підтверджував сум, фактично блокували отримання такого відшкодування. Тобто ЄСПЛ визначив, що спірні відносини виникають між особою, що претендує на відшкодування (покупцем), та державою. У даному випадку в цій справі такою особою є покупець, контрагент позивача по договору - ТОВ "Комбінат хлібопродуктів "Тальне" з іноземними інвестиціями.

Водночас слід зауважити на спірності договірного врегулювання (визначення розміру) відшкодування шкоди внаслідок неможливості реєстрації податкової накладної з огляду на наступне.

Предметом цивільного/господарського зобов`язання є поставка товару, виконання робіт, надання послуги, оплата грошей.

Реєстрація/нереєстрація податкової накладної постачальником товару/послуги не збільшує майновий фонд контрагента такого постачальника, тому такі дії у приватно-правовому сенсі позбавлені ознак товару, роботи, послуги (зобов`язання), як умов за порушення якого виникають підстави цивільно-правової відповідальності.

У цій справі дії/бездіяльність податкового органу з нереєстрації податкової накладної не має тягнути за собою заподіяння шкоди позивачеві як постачальнику товару, оскільки такі діяння зумовлюють неотримання контрагентом позивача, тобто покупцем, податкового кредиту в розмірі ПДВ за угодою. При цьому позивач добровільно сплатив штраф у договірному порядку (договір укладено між постачальником і покупцем), а в конкретному випадку за встановлених обставин (а саме, подальшої реєстрації податковим органом податкової накладної, що надає право покупцеві отримати податковий кредит) контрагент позивача двічі має можливість отримати "вигоду" від угоди - по-перше, у розмірі штрафу, передбаченому п. 7.3.1 Договору поставки від 15.07.2020 № 105, а по-друге, отримати податковий кредит у розмірі ПДВ за податковою накладною (пп. "а" п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 302 Господарського процесуального кодексу України Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

З огляду на викладене, Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду вважає за необхідне передати справу № 925/556/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, відповідно до якого "порушення договору з покупцем з боку постачальника було об`єктивним наслідком поведінки податкового органу, який протиправно заблокував реєстрацію податкових накладних постачальника. Тому і збитки постачальника, які полягали у сплаті ним штрафних санкцій на користь покупця, стали об`єктивним наслідком поведінки податкового органу".

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

УХВАЛИВ:

1. Справу № 925/556/21 разом з касаційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області як відокремлений підрозділ ДПС України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2022 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.12.2021 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Картере