УХВАЛА

06 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 917/161/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 (головуючий суддя Пуль О. А., судді Крестьянінов О. О., Тарасова І. В.)

у справі № 917/161/21

за позовом виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств"

про стягнення коштів,

(у судовому засіданні взяли участь: прокурор - Кукло Д. С., Янківський С. В., представник відповідача - Бурба К. В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі - позивач, Виконавчий комітет Щербанівської сільради) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Комбінат виробничих підприємств" (далі - відповідач, ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств") про стягнення 5 530 214,12 грн за договором від 06.05.2019 №02-49/48 про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі -Договір), з яких: 4 834 839,84 грн - основного боргу зі сплати пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Розсошенці при здійсненні будівництва об`єкта містобудування та 695 374,28 грн - пені.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором в частині сплати пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Розсошенці при здійсненні будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціального призначення по вул. Полтавській, 1, в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області в розмірі 4 % від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта на рахунок Виконавчого комітету Щербанівської сільради до 31.12.2019.

3. Позивач зазначає, що оскільки сума зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва становить 126 370 996 грн, за розрахунком позивача, відповідач на виконання умов Договору зобов`язаний перерахувати на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури грошові кошти в сумі 5 054 839,84 грн, що становить 4 % від загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва .

4. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язанням за Договором виконав не належним чином, сплативши суму пайового внеску частково, в розмірі 220 000,00 грн (у тому числі 100 000,00 грн - 31.10.2019, 120000,00 грн - 28.08.2020), у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 4 834 839,84 грн.

5. Окрім того позивач на підставі умов Договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача 695 374,28 грн пені за період з 31.12.2019 по 10.02.2021.

6. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що технічними умовами від 06.09.2013 №2/514 на підключення об`єкта, що проєктується (реконструюється) - забудова житлового кварталу в с.Розсошенці Полтавського району, які отримувалися підприємством з метою виконання комплексу робіт для забезпечення потреб з водопостачання та водовідведення багатоквартирних житлових будинків по вул. Полтавська, буд.1, Полтавська, буд.3, та вул. Кременчуцька, 54б, у с. Розсошенці Полтавського району, передбачено будівництво двох напірних каналізаційний колекторів від КНС "Міськмолокозавод" у м. Полтаві по вул. Комарова, 10, до Супрунівських очисних споруд, вартість будівництва яких складає 16 420 730,00 грн.

7. Відповідач вважає, що в порядку вимог статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" по об`єкту будівництва - будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. Полтавській, 1, у с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області повинен бути зменшений на суму 5 473 576,66 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.10.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на користь Виконавчого комітету Щербанівської сільради 4 834 839,84 грн основного боргу, 473 708,62 грн пені, а також 79 960,15 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

9. Рішення місцевого господарського суду аргументовано тим, що сторонами при укладенні Договору не передбачено зменшення розміру пайової участі для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на суму вартості будівництва каналізаційних колекторів для об`єкта будівництва по вул. Полтавській, 1, у с.Розсошенці.

10. Натомість зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі частини 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суд визнав безпідставним, оскільки згідно з положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ частину 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено.

11. Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань у частині своєчасного та повного перерахування суми пайового внеску, часткову сплату відповідачем суми пайового внеску, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 4 834 839,84 грн.

12. Щодо нарахованої позивачем та заявленої до стягнення з відповідача 695374,28 грн пені за період з 31.12.2019 по 10.02.2021 господарський суд зазначив, що строк виконання відповідачем зобов`язань з перерахування коштів настав 31.12.2019. Отже, починаючи з 01.01.2020 у позивача виникло право на нарахування пені протягом наступних шести місяців та можливість звернення з вказаними вимогами до суду протягом року за період з 01.01.2020 по 30.06.2020. Після проведення перевірки нарахування пені місцевий господарський суд встановив, що її розмір становить 473 708,62 грн. В іншій частині (щодо стягнення пені) у позові відмовлено.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2021 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

14. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд вказав, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у редакції, що діяла на момент їх виникнення, оскільки ці правовідносини у сфері містобудування пов`язані із зобов`язанням позивача взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виникли з 06.05.2019 на підставі Договору, тобто до втрати чинності положень частини 5 статті 30 та статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

15. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що з огляду на встановлений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції, чинній на момент укладення договору від 06.05.2019) імперативний обов`язок органу місцевого самоврядування зменшити розмір пайової участі, у відповідача були законні сподівання щодо відсутності у нього як замовника будівництва обов`язку зі сплати залишку суми пайової участі у розмірі 4 834 839,84 грн, ураховуючи те, що частка кошторисної вартості будівництва інженерних об`єктів як виконання технічних умов з водопостачання та водовідведення багатоквартирного житлового будинку по вул. Полтавській, 1, у с. Розсошенці, перевищує визначений позивачем розмір пайового внеску.

16. За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу в розмірі 4 834 839,84 грн за Договором є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, нарахованої позивачем на суму боргу за Договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022, рішення Господарського суду Полтавської області від 05.10.2021 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

18. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення статей 30, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (чинних на час виникнення спірних правовідносин), статей 204, 629 Цивільного кодексу України без урахування правових висновків щодо застосування вказаних норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (правильний № 2-1383/2010), від 23.01.2019 у справі № 353/385/17.

19. Скаржник зазначає, що між позивачем і відповідачем не існує домовленостей щодо зменшення розміру пайової участі відповідно до діючої на той час редакції статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", що підтверджується умовами Договору, якими передбачено, що замовник будівництва звільняється від сплати пайового внеску лише в разі втрати права на будівництво об`єкта в встановленому порядку (п. 4.3 Договору).

20. Зазначає, що каналізаційні колектори, які розташовані на території Полтавської об`єднаної територіальної громади, не можуть бути використані як предмет зменшення розміру пайової участі в розвитку інфраструктури Щербанівської об`єднаної територіальної громади для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств", оскільки до такої інфраструктури не відносяться.

21. Також скаржник посилається на висновки Верховного Суду щодо обов`язковості договору, викладені у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 916/626/18, від 04.05.2018 у справі № 927/333/17, постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13.

Позиція інших учасників справи

22. Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. У відзиві відповідач погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту; посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.04.2018 у справі № 904/9051/15, від 11.07.2018 у справі № 914/1996/17.

23. Також від відповідача надійшло клопотання про залишення касаційної скарги без розгляду з підстав ненаведення прокурором підстав для представництва компетентного органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах.

24. Від позивача надійшли пояснення, у яких останній підтримує касаційну скаргу прокурора, просить її задовольнити. У поясненнях позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду про порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної сплати пайового внеску, а також викладає обставини щодо неможливості самостійно звернутися з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

25. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

26. Постанова суду апеляційної інстанції у справі оскаржується прокурором з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

27. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

28. При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц (провадження № 14-737цс19).

29. Разом з тим на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

30. Так, предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу зі сплати пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Розсошенці при здійсненні будівництва об`єкта містобудування.

31. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, вказавши на обов`язковість виконання умов договору, встановив, що відповідач у передбачений пунктом 2.1 Договору строк, а саме до 31.12.2019, не виконав умови Договору щодо повної сплати пайового внеску, що в свою чергу свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасного та повного перерахування суми пайового внеску.

32. Окрім того, місцевий господарський суд вказав на втрату чинності приписів частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" на підставі норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ.

33. Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що положення частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" застосовуються до Договору, який був укладений 06.05.2019, тобто до втрати чинності відповідної норми Закону.

34. Разом з тим, суд апеляційної інстанції, не заперечуючи висновку місцевого господарського суду щодо обов`язковості виконання умов Договору, дійшов висновку, що відповідач виконав свій обов`язок за Договором, замінивши грошове зобов`язання альтернативним - побудувавши об`єкти інженерної інфраструктури відповідно до технічних умов, а відтак у відповідача відсутній обов`язок зі сплати 4 834 839,84 грн, оскільки частка кошторисної вартості будівництва інженерних об`єктів як виконання технічних умов з водопостачання та водовідведення багатоквартирного житлового будинку по вул. Полтавській, 1, у с. Розсошенці, перевищує визначений позивачем розмір пайового внеску.

35. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, прокурор у касаційній скарзі посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, предметом розгляду в якій є вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки; у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17, предметом розгляду в якій є вимоги про визнання страхового випадку, стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди, правовідносини в яких є очевидно неподібними до правовідносин у справі № 917/161/21.

36. Окрім того, прокурор у касаційній скарзі посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.03.2019 у справі № 916/626/18, предметом розгляду в якій за первісним позовом є вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії з підстав неналежного виконання умов договору про надання послуг з організації перевезень вантажів піввагонами, та про зобов`язання вчинити дії за зустрічним позовом; у постанові від 04.05.2018 у справі № 927/333/17, предметом розгляду в якій є стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів; на висновки Верховного Суду України в постанові від 21.12.2016 у справі № 905/2187/13, предметом розгляду в якій є вимоги про зобов`язання прийняти товар і про стягнення заборгованості за договором поставки, правовідносини в яких також є очевидно неподібними до правовідносин у справі №917/161/21, оскільки не стосуються участі замовника будівництва в розвитку інфраструктури населеного пункту.

37. Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, прокурор, ураховуючи обрану останнім підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не наводить висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, які б спростовували висновки суду апеляційної інстанції (пункти 14, 15, 33, 34 цієї ухвали) чи не були ним враховані при застосуванні норм матеріального права в оскаржуваній постанові.

38. Так скаржник, не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, не наводить висновків Верховного Суду: (1) щодо відсутності підстав для зменшення розмір пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами; (2) відсутності підстав для застосування до договору пайової участі, укладеного до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ, приписів частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

39. При цьому, враховуючи доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, щодо необхідності виконання умов Договору в частині сплати пайового внеску, а також відсутності домовленостей між сторонами щодо зменшення розміру пайової участі, прокурор у поданій касаційній скарзі, на підтвердження власних доводів, не наводить постанови Верховного Суду, в яких спірним є саме питання виконання вимог частини 5 статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за відсутності такої домовленості, передбаченої сторонами в договорі, чи застосування наведеної норми Закону до договорів, укладених до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-ІХ.

40. Разом з тим, положення ГПК України покладають обов`язок з визначення та доведення того, якого висновку Верховного Суду не було враховано при прийнятті оскаржуваного рішення, саме на скаржника, що, з урахуванням положень статті 290 ГПК України, зобов`язує останнього, а не суд, у скарзі повно викласти та детально описати невідповідність оскаржуваного судового рішення практиці Верховного Суду із застосування конкретної норми, чого скаржником, з урахуванням викладеного в пунктах 35-39 цієї ухвали, зроблено не було.

41. Підсумовуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд зазначає, що цитування скаржником окремих висновків, наведених у постановах у справах №2-1383/2010, № 355/385/17, №916/626/18, №927/333/17, №905/2187/13 не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а зміст перелічених скаржником постанов не свідчить про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків, викладених у цих постановах. Зазначене є підставою для закриття касаційного провадження з цієї підстави (Суд також звертає увагу, що у зв`язку з цим не здійснюється аналіз правильності правозастосування судами попередніх інстанцій).

42. Інші доводи касаційної скарги, зокрема, викладені у пункті 20 цієї ухвали, не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, а відтак не підпадають під правове регулювання вказаної норми процесуального закону, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.

43. Стосовно доводів відповідача щодо наявності підстав для залишення касаційної скарги прокурора без розгляду, про які зазначено у пункті 23 цієї ухвали, колегія суддів зазначає таке.

44. Так, прокурор у касаційній скарзі зазначає, що з метою недопущення заподіяння відповідачем економічних збитків та шкоди власності територіальної громади і порушення інтересів держави в цілому, встановивши бездіяльність органа місцевого самоврядування, а саме Виконавчого комітету Щербанівської сільради, який неналежним чином здійснює захист інтересів держави в спірних правовідносинах, прокурор встановив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді у цій справі та з урахуванням вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся з цією касаційною скаргою до суду.

45. Наведене вище спростовує доводи відповідача щодо наявності підстав для залишення касаційної скарги прокурора без розгляду.

46. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

47. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а інші підстави касаційного оскарження скаржник не зазначив і не обґрунтовував у поданій касаційній скарзі, Суд на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 917/161/21.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №917/161/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил