СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Харків Справа №917/256/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М.,

при секретарі Беккер Т.М.,

за участю представників:

Прокуратури Харківської області в режимі відеоконференції Горгуль Н.В., посвідчення №057317 від 09.10.2020 року;

четвертого відповідача в режимі відеоконференції Полежаєва І.В., довіреність б/н від 04.01.2021 року, свідоцтво ПТ№1804 від 25.07.2017 року;

представники інших учасників справи не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури (вх.№592П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року у справі №917/256/21,

за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області, вул. Старо-Троїцька, 13, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500,

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м.Полтава, Полтавська область, 36039,

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

3. Фермерського господарства «Мгарське», вул. Грушевського, 37, м. Лубни, Полтавська область, 37500,

4. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське», вул. Жовтнева, с. Мусіївка, Хорольський район, Полтавська область, 37830,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, вул. Ярослава Мудрого, 33, м.Лубни, Полтавська область, 37500,

про визнання недійсним договорів оренди землі, договорів суборенди та повернення земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року у справі №917/256/21 (повний текст складено та підписано 21.02.2022 року, суддя Погрібна С.В.) закрито провадження у справі відповідно до приписів ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Також ухвалено повернути Полтавській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 20430,00 грн. судового збору.

Полтавська обласна прокуратура з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції виніс оскаржувану ухвалу передчасно, з порушенням норм процесуального права, а саме: ст.ст. 20, 231, 228 Господарського процесуального кодексу України та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст.ст. 19, 125, 131-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Як вказує скаржник, місцевий господарський суд необґрунтовано, в порушення приписів ст. 228 Господарського процесуального кодексу України не розглянув клопотання прокуратури про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/1830/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року у справі №917/256/21. Учасникам справи встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу - протягом 20 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (з урахуванням вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України). Також учасникам справи встановлено строк на протязі якого вони можуть надати до суду заяви, клопотання та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень по справі 20 днів з дати вручення ухвали про відкриття провадження. Повідомлено учасників справи про можливість подання документів у справі на електронну адресу суду через особистий кабінет в системі «Електронний суд» та на офіційну електронну адресу суду.

Вказана ухвала суду була надіслана учасникам справи засобами поштового зв`язку та опублікована на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 30.06.2022 року.

Ухвалою суду від 05.08.2022 року повідомлено учасників справи, що розгляд справи №917/256/21 відбудеться 07.09.2022 року о 10:40 год. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Офіційна електронна пошта суду: . Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси та на електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду) копії ухвали суду від 05.08.2022 року.

Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим. Тобто, ухвала суду від 05.08.2022 року оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 08.08.2022 року і з цього моменту стала загальнодоступною для ознайомлення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Нез`явлення в судове засідання представників учасників справи є свідченням їх суб`єктивної поведінки, яка не може бути підґрунтям для затягування розгляду справи відповідної апеляційної скарги. До того ж суд повідомляв учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

У матеріалах справи наявний відзив СТОВ «Мусіївське» (четвертий відповідач у справі) на апеляційну скаргу (вх.№4466 від 17.08.2022 року), в якому зазначає що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник четвертого відповідача у відзиві зазначив, що суд розглядає клопотання учасників у порядку їх надходження. Так, клопотання про закриття провадження у справі надійшло до суду першим, аніж клопотання про зупинення провадження у справі. Судом не порушено приписи ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, оскільки після встановлення обставини, що спір у даній справі не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, клопотання про зупинення провадження не могло бути розглянуто по суті. До того ж у справі №922/1830/19 правовідносини не є подібними до правовідносин у даній справі, а отже і висновок за результатом розгляду справи не може бути застосований.

У судовому засіданні 07.09.2022 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі і наполягав на її задоволенні. Представник четвертого відповідача СТОВ «Мусіївське» проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника апелянта та четвертого відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Мгарське», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мусіївське», в якому просить суд:

1) Визнати недійсними договори оренди землі, укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 , а саме:

- б/н від 12.07.2016 року щодо земельної кадастровий номер :08:001:0001, площею 37,7197 га;

- б/н від 16.05.2016 року щодо земельної кадастровий номер :05:001:0032, площею 12,72 га;

- б/н від 16.05.2016 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0108, площею 25 га.

2) Визнати припиненими договори суборенди земельних ділянок, укладених ОСОБА_2 з СТОВ «Мусіївське»:

- б/н від 22.02.2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0001, площею 37,7197 га;

- б/н від 23.02.2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0032, площею 12,72 га;

- б/н від 23.02.2017 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0108, площею 25 га.

3) Зобов`язати сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мусіївське» та ОСОБА_3 повернути Лубенській міській раді Полтавської області:

- земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0001, площею 37,7197 га.;

- земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0032, площею 12,72 га.;

- земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0108, площею 25 га.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Так, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

У даній справі, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом до територіального органу розпорядника землями та зокрема, фізичної особи щодо визнання недійсними договорів оренди землі, що укладені між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_2 ; визнання припиненими договорів суборенди земельних ділянок, що укладені між ОСОБА_2 та СТОВ «Мусіївське» та повернення спірних земельних ділянок Лубенській міській раді Полтавської області, яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування вимог прокурор вказує, що на підставі розпорядження голови Лубенської районної державної адміністрації від 31.05.2012 року №271 надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 46,4 га ріллі для ведення фермерського господарства. Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 21.07.2014 року №1853-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, кадастровий номер :07:001:0020, площею 46,40000 га. ріллі.

ОСОБА_2 засновано фермерське господарство «Мгарське» (третій відповідач у даній справі), яке зареєстроване як юридична особа 27.10.2015 року.

У подальшому, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про надання земельних ділянок, за результатом розгляду яких останньому надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності:

- наказом №1609/0/75-15-сг від 28.09.2015 року, орієнтовною площею 37,72 га;

- наказом №1610/0/75-15-сг від 28.09.2015 року, орієнтовною площею 25,00 га;

- наказом №1611/0/75-15-сг від 28.09.2015 року, орієнтовною площею 14,00 га.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.12.2015 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0108 площею 25,0000 га. ріллі), від 30.12.2015 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0032 площею 12,7200 га. ріллі), від 08.07.2016 р. (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:00001 площею 37,7197 га. ріллі) затверджено розроблені проекти та передано відповідні земельні ділянки в довгострокову оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

В місячний термін між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_1 укладено договори оренди

Враховуючи вимоги ст.ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України, громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Як вказав прокурор у позовній заяві, ОСОБА_1 24.07.2014 року використав своє право на отримання земельної ділянки державної власності для ведення фермерського господарства, отримавши для вказаних цілей земельну ділянку площею 46,4 га, а додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство може отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах, чого дотримано не було.

Відповідно до частини другої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (частина друга статті 134 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно із частиною третьою статті 7 Закону «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону).

Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців» та громадських формувань державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися, зокрема, із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні норми викладено у статті 12 Закону України «Про фермерське господарство».

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, на конкурентних засадах через участь у торгах, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Спори фермерських господарств, які є юридичними особами, з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Тобто, якщо на час звернення до суду з таким позовом фермерське господарство, з метою створення якого надавалась спірна земельна ділянка, вже зареєстровано, то справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, навіть якщо відповідачем у справі зазначено фізичну особу, якій ця земельна ділянка надавалась з метою створення цього фермерського господарства.

Саме такий висновок і зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду, на які в своїй ухвалі посилається суд першої інстанції, а саме: від 20.03.2019 року у справі №619/1680/17-ц, від 27.03.2019 року у справі №376/331/16-ц, від 03.04.2019 року у справі №621/501/18, від 15.01.2020 року №701/161/18-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що за правилами цивільного судочинства необхідно розглядати справи у спорах, у яких без проведення земельних торгів особі виділена друга та кожна наступна земельна ділянка для ведення фермерського господарства, яке вже було створене на земельній ділянці державної/комунальної власності (див. висновки, викладені у постановах від 15.01.2020 року у справі №698/119/18 (провадження №14-350цс19) та у справі №627/1351/18 (провадження №14-619цс 19).

Разом з тим, ФГ «Мгарське» не пов`язане зі спірними у даній справі земельними ділянками кадастровий номер :08:001:0001, площею 37,7197 га., кадастровий номер :05:001:0032, площею 12,72 га., кадастровий номер :07:002:0108 площею 25 га.

ФГ «Мгарське» є самостійною юридичною особою, для створення якої ОСОБА_5 одержав іншу земельну ділянку державної власності площею 46,4 га., яка не є предметом спору у справі №917/256/21.

З заявою про надання спірних у даній справі земельних ділянок ФГ «Мгарське» не зверталось та господарству вони не виділялись. У правовідносинах користування спірними земельними ділянками не відбулась фактична заміна ОСОБА_6 на ФГ «Мгарське» і обов`язки землекористувача земельної ділянки ОСОБА_6 не перейшли до цього фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Спірні земельні ділянки з кадастровим №:08:001:0001 площею 37,7197 га., №:05:001:0032, площею 12,72 га., №:07:002:0108, площею 25 га., надані в оренду ОСОБА_4 , як громадянину України на підставі договорів оренди землі від 12 липня 2016 року, від 16 травня 2016 року, від 16 травня 2016 року. І надання цих земельних ділянок мало місце вже після реєстрації ФГ «Мгарське».

Вказані земельні ділянки передані саме громадянином ОСОБА_1 в суборенду СТОВ «Мусіївське». Матеріали справи не містять будь-яких відомостей про пов`язаність ФГ «Мгарське» зі СТОВ «Мусіївське».

Із заявою про надання спірних земельних ділянок ОСОБА_1 звернувся як фізична особа, а тому ототожнення фізичної особи ( ОСОБА_1 ) та ФГ «Мгарське», яке вже було зареєстровано та використовувало іншу земельну ділянку, надану ОСОБА_1 для створення і ведення фермерського господарства, в цих правовідносинах є неправильним.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, зокрема те, що фізична особа вдруге звернулась за отриманням земельної ділянки з метою створення фермерського господарства, враховуючи суб`єктний склад сторін у даних правовідносинах, спір стосовно трьох спірних земельних ділянок з кадастровим №:08:001:0001 площею 37,7197 га, №:05:001:0032, площею 12,72 га., №:07:002:0108, площею 25 га, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №619/1680/17-ц (провадження №14-83цс19), від 27.03.2019 року у справі №376/331/16-ц (провадження №14-79цс19), від 04.04.2019 року у справі №621/2501/18 (провадження №14-109цс19).

Згідно статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, з огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження у даній справі і роз`ясненні прокурору, що спір у даній справі віднесено до цивільної юрисдикції.

Щодо посилань апелянта на не розгляд судом першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі, то слід відзначити наступне.

Як вірно відзначив четвертий відповідача у відзиві, суд розглядає клопотання учасників справи у порядку їх надходження.

Так, від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про закриття провадження у справі з підстави, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства надійшло до суду 08.12.2021 року. Аналогічне за змістом клопотання від СТОВ «Мусіївське» надійшло до суду 09.12.2021 року. Разом з тим, прокуратурою клопотання про зупинення заявлено усно у судовому засіданні 15.02.2022 року, тобто пізніше, ніж вимога про закриття провадження у справі.

Приписи ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є імперативними, тож підлягають обов`язковому виконанню. Таким чином, у зв`язку з тим, що клопотання про закриття провадження у справі надійшло раніше, то воно і було розглянуто першим, а оскільки після встановлення обставини, що спір у даній справі не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, клопотання про зупинення провадження не могло бути розглянуто по суті.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Полтавської обласної прокуратури не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року у справі №917/256/21 має бути залишена без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.02.2022 року у справі №917/256/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя М.М. Слободін