ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. Справа№ 910/13793/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

на рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2022 р.

у справі № 910/13793/21 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії, ціна позову 42878,11 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення надмірно виплаченого розміру пенсії в розмірі 42878,11 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що у зв`язку з поданням відповідачем недостовірних даних, які зазначені у довідці про заробітну плату від № 08 від 01.04.2004 р., ОСОБА_1 з вини останнього було надмірно виплачено пенсію в розмірі 42878,11 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.10.2021 р. відкрито провадження у справі № 910/13793/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва 15.04.2022 р. у справі № 910/13793/21 в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що право на звернення до суду з даним позовом у нього виникло після проведеної зустрічної перевірки достовірності відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату ОСОБА_1 , за результатами якої було складено акт № 1075 від 21.05.2018 р., відтак строк позовної давності не сплив.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13793/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 р. витребувано з Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/13793/21 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2021 р. у справі № 910/13793/21.

До суду 18.05.2022 р. надійшли матеріли справи № 910/13793/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13793/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На електронну адресу суду 31.05.2022 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вирішено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області перебуває ОСОБА_1 , яка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 130562 від 10.06.2005 р.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 12.01.2005 р. останній з 1 квітня 2004 року було проведено перерахунок пенсії через зміну розміру надбавки.

До вказаної заяви було додано довідку про заробітну плату № 08 від 01.04.2004 р., видану структурним підрозділом відповідача, за період 1 січня 1993 року по 31 грудня 1997 року.

На запит позивача відповідачем була надана нова довідка № Л-312 від 04.03.2018 р. про заробітну плату ОСОБА_1 за період з січня 1993 року по грудень 1997 років.

На виконання наказу Рівненського об`єднаного управління № 193 "Про результати камеральної тематичної перевірки об`єднаних управлінь Пенсійного фонду України Рівненської області" від 17.05.2018 р. було проведено перевірку пенсійних справ в частині правомірного врахування заробітних плат до 1 липня 2000 року, що використовується для обчислення розмірів пенсій.

У ході проведення перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 були виявлені порушення та недоліки, рекомендовано направити запит на проведення зустрічної перевірки достовірності виданої довідки про заробітну плату.

Проведеною перевіркою, за результатами якої було складено акт № 1075 від 21.05.2018 р., встановлено, що суми заробітної плати, зазначені в довідці від 04.03.2018 р. № Л-312, відповідають сумам заробітної плати, зазначеним у книгах нарахування заробітної плати, з яких нараховувались та утримувались внески на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За результатами проведеної перевірки, на підставі нової довідки про заробітну плату від 04.03.2018 р. № Л-312, позивачем було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Сума переплати пенсії у розмірі 42878,11 грн підтверджується виплатними протоколами № 130562 від 01.08.2018 р. та 15.09.2020 р.

30.10.2020 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 1700-0484-8/33927 з вимогою добровільно повернути суму переплати у розмірі 42878,11 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що архівним відділом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", на думку позивача, було надано недостовірну довідку № 08 від 01.04.2004 р., у зв`язку з чим позивачем здійснено переплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 42878,11 грн, нарахованої за період з 12.01.2005 р. по 31.08.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як було встановлено вище, відповідачем було подано недостовірну інформацію у довідці про заробітну плату № 08 від 01.04.2004 р., що завдало в подальшому шкоди позивачу у вигляді надмірно сплаченої суми переплати у розмірі 42878,11 грн.

Разом з цим у матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому, перебіг позовної давності за вимогами про відшкодування шкоди починається від дня, коли у потерпілого виникло право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання, тобто з моменту завдання шкоди.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів на призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. (далі - Порядку), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з п. 38 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

За таких обставин позивач за умови належного виконання покладених на нього обов`язків міг довідатися про порушення його прав протягом вищевказаного трьохмісячного терміну з дня подачі довідки про заробітну плату від 01.04.2004 р. № 08, складеної відповідачем, тобто не пізніше 12.04.2005 р., та вчасно звернутись з даним позовом до суду.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до Господарського суду міста Києва 19.08.2021 р.

Таким чином строк позовної давності за вимогами про стягнення 42878,11 грн почав свій перебіг з 12.04.2005 р. та станом на день звернення позивача з даним позовом до суду (19.08.2021 р.) сплинув.

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача переплати у розмірі 42878,11 грн не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що строк позовної давності за вказаною вимогою станом на день звернення позивача з даним позовом до суду сплинув.

Щодо аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовуючи свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського м. Києва від 15.04.2022 р. у справі № 910/13793/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського м. Києва від 15.04.2022 р. у справі № 910/13793/21 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран