ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 вересня 2022 рокуСправа № 912/1268/22

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Тимошевська В.В., розглянувши матеріали

за позовом: Фізичної особи-підприємця Соколенко Олени Камелівни, АДРЕСА_1

до: Фізичної особи-підприємця Самойленка Сергія Івановича, АДРЕСА_2

про розірвання договору оренди землі та стягнення 373 775,03 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Соколенко Олени Камелівни, яка містить вимоги до Фізичної особи-підприємця Самойленка Сергія Івановича наступного змісту:

- розірвати договір оренди земельної ділянки площею 7.08 г. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 04 вересня 2009 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Бобринсцькому районі Кіровоградської області 10.03.2011 року за № 00198, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем Самойленком Сергієм Івановичем;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Самойлепка Сергія Івановича на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору оренди землі в сумі 80 554.76 грн та пеню в сумі 293 220,27 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,08 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер 0:02:000:0116, що підтверджується Державним актом серії КР№ 097387, номер ділянки на плані №116, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю, виданого 03.07.2009 року Бобринецькою районною державною адміністрацією.

04.09.2009 між ОСОБА_1 та ФОП Самойленко Сергієм Івановичем укладено договір оренди землі на строк десять років, зареєстрованому у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.03.2011 року за №00198, за яким об`єктом оренди є земельна ділянка, площею 7,08 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області строком на 10 років. Строк дії договору оренди землі закінчився у вересні 2019 року. Пунктом 43 вказаного договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. З п.8 договору також вбачається, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити, його дію.

Як вказує позивач, строк дії договору оренди землі закінчився у вересні 2019 року. Після закінчення строку дії договору оренди позивач звернулась до ФОП Самойленко С. І. з приводу повернення земельної ділянки, проте в телефонній розмові було повідомлено про продовження строку дії договору.

20.03.2020 позивач отримала копію договору оренди землі від 04.09.2009 та оригінал додаткової угоди від 10.04.2016 про внесення змін до договору оренди землі від 04.09.2009, згідно п. 1 умов якої сторони дійшли згоди про продовження терміну дії договору на 49 років з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 14622878.

Так, позивач вказує, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної їй земельної ділянки впродовж 2009-2019 років, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку та стягнення заборгованості із орендної плати та пені за невиконання умов договору, що і стадо підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, це ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Згідно поданих позовних матеріалів, спір стосується виконання та розірвання договору, укладеного ОСОБА_1 , як фізичною особою. Тобто, стороною відповідного договору є фізична особа, що виключає підстави віднесення спору вказаної категорії до юрисдикції господарських судів у відповідності до норм п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує себе як Фізичну особу - підприємця Соколенко Олена Камелівна.

Суд враховує, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 04.08.2022 до реєстру було внесено запис про державну реєстрацію підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця Соколенко Олени Камелівни.

В той час, договір оренди землі від 04.09.2009 фактично укладено фізичною особою, оскільки ОСОБА_1 в період з 04.09.2009 по 04.08.2022 не мала статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

Наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах.

Тобто, той факт, що наразі Соколенко Олена Камелівна зареєстрована, як фізична особа-підприємець ніяким чином не впливає на те, що вона виступала стороною договору оренди землі від 04.09.2009, саме, як фізична особа.

Зобов`язання майнового характеру, що виникають між суб`єктами господарювання та негосподарюючими суб`єктами-громадянами, не є господарськими та регулюються іншими актами законодавства (ч. 3 ст. 175 ГК України).

Великою Палатою Верховного Суду вже неодноразово висловлені висновки, зокрема, в її постановах від 19.06.2019 у справі №904/4713/18, від 06.06.2018 у справі №910/16713/15, від 27.06.2018 у справі №749/230/15-ц про те, що самі лише посилання позивача про участь відповідача у спірних взаємовідносинах саме, як фізичної особи - підприємця, а відповідний спір є таким, що виник між суб`єктами господарювання, не можуть бути підставою для розгляду цього спору господарськими судами. Факт здійснення відповідачем господарської, зокрема підприємницької, діяльності, як фізичною особою-підприємцем має бути підтверджений матеріалами справи.

Натомість, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідний спір є таким, що виник між суб`єктами господарювання, матеріали позову не містять.

Судом встановлено, що договір оренди землі від 04.09.2009 укладений з ОСОБА_1 як з фізичною особою, яка отримала відповідну земельну ділянку для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з її підприємницькою діяльністю.

Таким чином, справа щодо даного спору, стороною якого є фізична особа, яка не була підприємцем, як на момент його укладення, так і протягом 13 років після його укладення, з врахуванням положень ст. 20 ГПК України не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За змістом ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява Фізичної особи-підприємця Соколенко Олени Камелівни до Фізичної особи-підприємця Самойленка Сергія Івановича про розірвання договору оренди землі та стягнення 373 775,03 грн не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та має розглядатись за правилами цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 4, 20, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Соколенко Олени Камелівни до Фізичної особи-підприємця Самойленка Сергія Івановича про розірвання договору оренди землі та стягнення 373 775,03 грн.

2. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Соколенко Олени Камелівни та додані до неї документи повернути позивачу.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали надіслати Фізичній особі-підприємцю Соколенко Олені Камелівні за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В.Тимошевська