ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. Справа№ 910/7969/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 13.09.2022

від позивача: Пегза К.К. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Стеценко О.В.;

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 (повний текст складено 18.10.2021)

у справі № 910/7969/21 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд»

про стягнення 33 104 082, 38 грн та зобов`язання вчинити дії,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» про стягнення 33104082,38 грн та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідач у порушення умов укладеного між сторонами договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 не поставив позивачу у встановлений строк товар, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3009462,03 грн пені та 30094620,35 грн штрафу. Також, позивач просив суд зобов`язати відповідача поставити дизельне паливо в кількості 8279,000 тон на суму 200630802,30 грн на адреси кінцевих вантажоодержувачів, зазначених у рознарядці від 13.04.2021 №ЦЗВ-20/1222.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання ТОВ "Анвітрейд" поставити дизельне паливо у кількості 8 279 тонн на суму 20 0630 802, 30 грн на адреси кінцевих вантажоодержувачів, зазначених у рознарядці № ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021. Стягнуто з ТОВ "Анвітрейд" на користь АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Українська залізниця" штраф у розмірі 15 047 310, 18 грн, пеню у розмірі 1 304 100, 22 грн та судовий збір у розмірі 111 161, 80 грн. В іншій частині позову відмовлено. Також вирішено питання повернення судового збору.

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 в частині відмови у стягненні штрафу у розмірі 15 047 310, 18 грн, пені у розмірі 1 304 100, 22 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» та призначено справу до розгляду на 13.12.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв та клопотань.

Також не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ «Анвітрейд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Анвітрейд» та призначено справу до розгляду на 13.12.2021. Також було об`єднано апеляційні скарги АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Українська залізниця» та ТОВ «Анвітрейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 в одне апеляційне провадження. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, заяв та клопотань.

Розгляд справи відкладався, та у судовому засіданні оголошувалася перерва. Так, 16.02.2022 було оголошено перерву до 16.03.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» у задоволенні клопотання про долучення нових доказів до матеріалів справи.

Розгляд апеляційний скарг в порядку ст. 269 ГПК України здійснювався за наявними в матеріалах справи доказами.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

16.03.2022 розгляд справи не відбувся.

Надалі Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ та від № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, продовжувався строк запровадженого воєнного стану, зокрема, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 справу було призначено до розгляду на 13.09.2022.

У судове засідання 13.09.2022 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати з прийняттям нового в цій частині про відмову в позові повністю. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.

4. Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та короткий зміст наведених в ній доводів

Позивач у поданій апеляційній скарзі зазначив, що частково не погоджується з висновками місцевого господарського суду, викладеними у рішенні, що обґрунтовується наступним.

Щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про повну доведеність позовних вимог філії «ЦЗВ» та їх відповідність фактичним обставинам справи.

Також, позивач зазначив, що суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача, про те, що додаткова угода № 1 набула чинності 19.04.2021. А тому, отримавши 13.04.2021 вiд позивача рознарядку з цінами, визначеними у додатковій угоді №1, відповідач повинен був здiйснювати відвантаження.

Філія «ЦЗВ» також погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про те, що станом на 19.04.2021 ціна товару вже становила 24540,42 грн/тонна (з ПДВ), у зв`язку з чим сторони повинні були укласти нову додаткову угоду, оскільки як погоджено сторонами у п. 2.6 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, ціна товару визначається при кожному наданні рознарядки, тобто станом на дату надання рознарядки.

При цьому, не дивлячись на встановлені обставини справи, Господарським судом міста Києва було вирішено зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 50%, посилаючись на факт укладення між сторонами додаткової угоди, внаслідок якої було анульовано специфікацію № 2, виконання ТОВ «Анвітрейд» зобов`язання з поставки дизельного пального (що було предметом специфікації № 2), також беручи до уваги ТОВ «Анвітрейд» обов`язку з поставки дизельного палива на виконання за іншими договорами, укладеними з позивачем.

Філія «ЦЗВ» категорично не погоджується із таким висновком суду першої інстанції стосовно наявностi пiдстав для застосування до даних правовідносин ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, з огляду на те, що згідно із 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При цьому, скаржник зазначив, що є два випадки, коли для учасника господарських правовідносин не настає відповідальність: коли ним вжито усiх залежних від нього заходiв для недопущення господарського правопорушення або належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що наведені норми законодавства надають підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин. Оскільки жодна із наведених підстав вiдповiдачем не була доведена, позивач вважає, що викладені ТОВ «Анвітрейд» обставини не є підставою для зменшення або звільнення його вiд вiдповiдальності у вигляді нарахованої філією «ЦЗВ» пені та штрафу.

Також позивач зазначив про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ст.ст. 42, 76, 78, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України), надаючи під час розгляду справи явну суб`єктивну перевагу стороні відповідача. Було проігноровано зміст заявлених позовних вимог філії, чим порушено право позивача на справедливий та неупереджений суд, яке закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А тому позивач у поданій апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати з прийняттям нового рішення в цій частині - про задоволення позову.

5. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» та короткий зміст наведених в ній доводів

Відповідач, не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, що обґрунтовується наступним.

Так, за доводами відповідача, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення прийшов до незаконного висновку про те, що додаткова угода № 1 вважається підписаною 17.04.2021.

Згідно абз. 11 п. 2.6. договору у випадку непідписання однією із сторін додаткової угоди про зміну ціни протягом трьох робочих днів з дня отримання від іншої сторони її проекту, така додаткова угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день, що настає після наданого для її підписання строку. Враховуючи ту обставину, що в даному пункті договору мова йде лише про робочі дні, то додаткова угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день, що настає після наданого для її підписання строку, тобто на наступний робочий, а не календарний день, а саме: 19.04.2021 року.

Таким чином, проект додаткової угоди № 1, всупереч думці позивача та висновкам суду першої інстанції, набрав чинності 19.04.2021, тобто на наступний робочий день після спливу трьох робочих днів, наданих для підписання проекту цієї додатковоп угоди.

Щодо кінцевої дати поставки, яку суд встановив - 19.04.2021 року, відповідач зазначив, що висновки суду першої інстанції в цій частині не вiдповiдають нi умовам договору, ні навіть позиції самого позивача, а відтак є незаконними. Так, пунктом 3.5. договору передбачено, що постачальник здiйснює відвантаження товару протягом 5 календарних днів з дня надання рознарядки.

Як стверджує позивач, 13.04.2021 року о 18 год. 52 хв. ним на електронну адресу відповідача було направлено рознарядку (вих. № 13B-20/1222 вiд 13.04.2021) на відвантаження товару в обсязі 8 279 тон за ціною за одиницю товару 24 233,70 грн. з ПДВ, загальною вартістю 200 630 802,30 грн. Термін поставки встановлено - протягом 5(п`яти) календарних днів з моменту надання рознарядки.

Крім того, сам позивач у власній позовній заяві зазначив, що кінцевий строк поставки товару за рознарядкою від 13.04.2021 № 138-20 222 - 17.04.2021 включно (сторінка № 3 позовної заяви).

Відтак, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прийшов до незаконних висновків про те, що кінцевим днем поставки за листом позивача (вих. № Ц3B 20/1222 вiд 13.04.2021) є 19.04.2021 року. Тоді як, враховуючи ту обставину, що додаткова угода № 1 набрала чинності 19.04.2021, відповідач не мав можливості поставити продукцію у строки, встановлені позивачем - до 17.04.2021 року та за умовами і вартістю, яких станом на 17.04.2021 року не iснувало.

Окрім цього відповідач зазначив наступне щодо дефектності рознарядки позивача.

Так, скаржник вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов до незаконних висновків щодо необов`язковості зазначення позивачем у рознарядці станції завантаження товару. Вказані висновки суду спростовуються умовами договору, а також долученими відповідачем зразками належно оформлених рознарядок, які раніше направлялись позивачем відповідачу та по яких здійснювалась поставка нафтопродуктів.

Таким чином, з огляду на те, що в листі позивача від 13.04.2021 (вих. № ЦЗВ-20/1222) була відсутня істотна інформація для здійснення поставки товару на умовах, визначених договором, а саме - інформація про станцію відправлення в межах України (п. 3.1. договору), відповідач не мав підстав вважати лист позивача від 13.04.2021 (вих. № ЦЗВ-20/1222) рознарядкою в розумінні умов договору. А, відтак, і не мав законних підстав для відвантаження товару на його підставі.

Окрім цього, відповідач не погоджується з висновками суду про виникнення обов`язку у відповідача поставити товар відразу ж після отримання 13.04.2021 року сканованої копії листа від позивача.

Оскільки як вбачається з проекту специфікації № 2 та листа позивача від 13.04.2021 (вих. № Ц3B-20/1222), вартість однієї тони товару ним визначена 24 233,70 грн./т (з ПДВ). Разом з тим, i станом на 17.04.2021, і станом на 19.04.2021 року вартість товару складала 24 540,42 грн./т (з ПДВ), тобто збільшилась бiльше нiж на 1% (на 306,72 грн./т з ПДВ). Відтак, за доводами скаржника, враховуючи те, що станом на дату листа позивача вартість товару не була узгоджена сторонами, а станом на 19.04.2021 року (дату набрання чинності додатковою угодою № 1) цiна товару збільшилась більше ніж на 1%, то враховуючи приписи п. 2.6 договору, сторони зобов`язані були збільшити ціну товару за договором шляхом укладення нової додаткової угоди до цього договору. А позивач, в свою чергу, лише після узгодження сторонами нової ціни товару, мав направити відповідачу оригінал рознарядки, яка б містила всі передбачені умовами договору реквізити.

Окрім цього, апелянт зазначив у своїй скарзі, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання відповідачем копії листа від 13.04. 2021 NO Ц3B-20/1222, складеного на підставі специфікації № 2 до договору поставки. Водночас, за умовами п. 1, 2 додаткової угоди № 2 анульовано специфікацію № 2 до договору поставки № ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 та включено до договору поставки № ЦЗВ-14 00321-01 від 05.03.2021 від 05.03.2021 специфікацію № 3 на суму 182 177 739,20 грн., крім того ПДВ 20% - 36 435 547,84 грн на загальну суму 218 613 287,04 грн.

Тобто, всі права та обов`язки, що виникали на підставі специфікації № 2 сторонами було припинено, шляхом укладення додаткової угоди № 2 до договору, якою було включено до договору специфікацію № 3 з іншими істотними умовами. Тоді як недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню.

А тому відповідач просив задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог, відмовивши в позові.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2021 між АТ «Українська залізниця» (замовник) та ТОВ «Анвітрейд» (постачальник) укладено договір поставки №ЦЗВ-14-00321-01 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а замовник - прийняти та оплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо), найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Відповідно до п. 2.1 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національній валюті України - гривні на умовах FCA (франко-перевізник) станція відправлення в межах України з подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, який вказується в рознарядках замовника і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, і вказується в специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 постачальник гарантує незмінність ціни у бік збільшення на поставлений товар з моменту відвантаження його за місцем призначення до моменту відправлення коштів замовником на поточний рахунок постачальника.

У п. 2.3 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 сторонами погоджено, що вони планують за цим договором поставити товар на суму 195466693,26 грн.

Ціна товару, обсяги закупівлі зазначаються у специфікаціях до даного договору (п. 2.4 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021).

Відповідно до п. 3.1 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA, станція відправлення в межах України, пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Згідно з п. 3.9 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, яка вказується в рознарядці замовника.

Згідно з п. 3.5 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5-ти календарних днів з дня подання рознарядки.

Відповідно до п. 4.1 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 кількість товару, який планується до поставки за цим договором, вказується в специфікації до цього договору.

Обсяг партії товару, який підлягає поставці, вказується в рознарядці замовника (п. 4.2 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021).

Термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2021. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника - до повного виконання.

У розділі 13 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 «Реквізити та підписи сторін» вказані електронні та поштові адреси позивача і відповідача, зокрема електронна адреса відповідача - та поштова адреса - 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 9-Б.

13.04.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача, яка вказана у договорі поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, рознарядку №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021, в якій зазначено, що вона складена згідно з специфікацією №2 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, та в якій позивач просив відповідача здійснити відправку дизельного палива в обсязі 8279,000 тон за ціною 24233,70 грн/тона за вантажними реквізитами, вказаними в рознарядці; термін поставки - протягом 5-ти календарних днів з моменту надання рознарядки.

Крім того, вказані документи (копія рознарядки та додаткова угода разом з специфікацією) були направлені на адресу відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 13.04.2021, поштовою накладною та фіскальним чеком.

Як вбачається з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, вказане поштове відправлення було отримано відповідачем 19.04.2021 (за ідентифікатором пошуку 670).

Листом вих. №15/04-А-146 від 15.04.2021 відповідач повідомив, що станом на дату надсилання позивачем рознарядки №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021 (так само як і станом на 15.04.2021), договір діє з одним додатком - специфікацією №1, у зв`язку з чим безпідставним є посилання на специфікацію №2, яка не набрала чинності. Крім того, відповідач зазначив, що істотною умовою під час застосування терміну FCA є визначення сторонами названого місця поставки, в якому товар завантажується на транспортний засіб, організований покупцем, або надається у розпорядження перевізника, призначеного покупцем.

З огляду на те, що у листі позивача №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021 відсутня інформація про станцію відправлення, відповідач не спряйняв лист позивача №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021 саме як рознарядку на поставку товару.

22.04.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію вих. №ЦЗВ-20/1348 від 22.04.2021 про термінову поставку дизельного пального відповідно до рознарядки від 13.04.2021 та сплату штрафних санкцій.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач у порушення умов укладеного між сторонами договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 не поставив позивачу у встановлений строк товар, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3009462,03 грн пені та 30094620,35 грн штрафу. Також, позивач просить суд зобов`язати відповідача поставити дизельне паливо в кількості 8279,000 тон на суму 200630802,30 грн на адреси кінцевих вантажоодержувачів, зазначених у рознарядці від 13.04.2021 №ЦЗВ-20/1222.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено специфікацію №1 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, відповідно до якої відповідач зобов`язувався поставити товар на суму 162888911,05 грн обсягом 8729,000 тон.

Відповідно до п. 2.6 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 сторони домовились, що ціна товару, зазначена у специфікації, та сума договору переглядається (перераховується) у випадку зміни курсу іноземних валют, показників Platts, які застосовуються в цьому договорі, у встановленому порядку.

Ціна товару, зазначена у специфікації, визначається при кожному наданні рознарядки за наступною формулою: Ц = (Platts * Kдолар + (А + Кєвро/Гк) + М) * Кпдв, де

Ц - ціна за одиницю з ПДВ,

Platts - середнє арифметичне мінімальних значень базисних коригувань, округлене до сотих часто по 10 відомих котирувальних днях, що передують даті надання рознарядки, яке зазначається в публікації Platts European Marketscan за позиціями ULSD 10ppm під заголовком Mediterranean cargoes FOB Med (за тону в дол. США). Застосовується базис Platts відповідно до розрахунків, наданих постачальником у тендерній пропозиції;

Кдолар - офіційний курс української гривні до дол. США, що встановлений НБУ, який діє в день надання рознарядки;

А - розмір акцизного збору, визначений згідно з чинним законодавством України станом на дату надання рознарядки, становить 139,5 Євро за 1000 літрів;

Кєвро - офіційний курс української гривні до євро, що встановлений НБУ, який діє в день надання рознарядки;

Гк - середнє значення густини дизельного палива при 15 градусах С згідно з ДСТУ 7688:2015, а саме 0,8325;

Кпдв - коефіцієнт, який враховує чинну згідно з українським законодавством для постачальника ставку ПДВ, визначається на рівні 1,2;

М - маржа учасника, що є незмінною величиною після проведення аукціону, та визначена у тендерній пропозиції постачальника.

Якщо після перерахунку за вищевказаною формулою ціна товару зміниться від попередньої ціни (або ціни товару на день укладення договору, якщо перерахунок здійснюється вперше) більше ніж на 1%, сторони зобов`язані протягом 3-х робочих днів укласти додаткову угоду про зміну ціни, розрахованої за цією формулою.

У випадку непідписання однією стороною додаткової угоди про зміну ціни протягом 3-х робочих днів з дня отримання від іншої сторони її проекту, така додаткова угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день, що настає після наданого для її підписання строку.

Додаткова угода вважається отриманою замовником - при направленні її постачальником на одну з адрес електронної пошти, зазначених замовником у розділі 13 договору, постачальником - при направленні її замовником на одну з адрес електронної пошти, зазначених постачальником у розділі 13 цього договору.

У п. 3.2 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 зазначено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до приймання товару. Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог статуту замовника щонайменше двома такими уповноваженими особами: керівник філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», заступник керівника філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Рознарядка надається постачальнику у вигляді сканованої копії шляхом її направлення із застосування електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 13 даного договору, та вважається отриманою з дня її відправлення у встановленому даним пунктом порядку. Оригінал рознарядки в подальшому направляється замовником засобами поштового зв`зку (АТ «Урпошта») на адресу постачальника шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача, яка вказана у договорі поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, додаткову угоду №1, в якій зазначено, що у зв`язку з відсутність відвантаження по специфікації №1 до договору поставки дану специфікацію анулювати.

Включити до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 специфікацію №2 на суму 200630802,30 грн.

Викласти п. 2.3 договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 в наступній редакції: «сторони планують за цим договором поставити товар на суму 200630802,30 грн».

У п. 5 додаткової угоди №1 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 зазначено, що вона набуває чинності з моменту її підписання, є невід`ємною частиною договору та умови, визначені у даній додатковій угоді, застосовуються до відносин, що склалися між сторонами з 13.04.2021.

У специфікації №2 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 зазначено, що відповідач поставляє позивачу товар на суму 200630802,30 грн (24233,70 грн за тонну з ПДВ) обсягом 8279,000 тонн; умови поставки - FCA (франко-перевізник), станція відправлення в межах України з подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються у рознарядках замовника; термін поставки - протягом 5-ти календарних днів з моменту надання рознарядки.

Крім того, як встановлено судом, 13.04.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача, що вказана у договорі поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, рознарядку №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021, в якій зазначено, що вона складена згідно з специфікацією №2 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021. В ній позивач просив відповідача здійснити відправку дизельного палива в обсязі 8279,000 тонн за ціною 24233,70 грн/тонна за вантажними реквізитами, вказаними в рознарядці; термін поставки - протягом 5-ти календарних днів з моменту надання рознарядки.

Крім того, вказані документи (копія рознарядки та додаткова угода разом з специфікацією) були направлені на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 13.04.2021, поштовою накладною та фіскальним чеком.

Таким чином, 13.04.2021 позивачем було направлено в порядку, передбаченому договором поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 (на електронну адресу), відповідачу додаткову угоду №1 до договору поставки, специфікацію №2 та рознарядку №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не підписав додаткову угоду №1 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021.

При цьому, у п. 5 додаткової угоди №1 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 зазначено, що вона набуває чинності з моменту її підписання, є невід`ємною частиною договору та умови, визначені у даній додатковій угоді, застосовуються до відносин, що склалися між сторонами з 13.04.2021.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Між сторонами склалися правовідносини з договору поставки. Спір у справі (з урахуванням меж апеляційного перегляду) стосується наявності або ж відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій та пені.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 Господарського кодексу України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 13.04.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача додаткову угоду №1, в якій зазначено, що у зв`язку з нездійсненням відвантаження по специфікації № 1 до договору поставки, дану специфікацію слід анулювати. Включити до договору поставки специфікацію № 2 на суму 200 630 802, 30 грн. Також викладено у відповідній редакції п. 2.3 договору (щодо вартості товару). Крім того, у п. 5 додаткової угоди №1 до договору поставки зазначено, що вона набуває чинності з моменту її підписання, є невід`ємною частиною договору та умови, визначені у даній додатковій угоді, застосовуються до відносин, що склалися між сторонами з 13.04.2021. Так, суд першої інстанції взяв до уваги те, що 13.04.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача рознарядку №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021, в якій зазначено, що вона складена згідно зі специфікацією № 2 до договору поставки. В ній також позивач просив відповідача здійснити відправку дизельного палива, яка не була здійснена постачальником. Через вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було виконано вимоги рознарядки №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021, у зв`язку з чим у нього виникло прострочення зобов`язання, відповідальність за яке було передбачено умовами договору.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 173, ч. 2 ст. 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами договору було узгоджено, що ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національній валюті України - гривні на умовах FCA (франко-перевізник) станція відправлення в межах України з подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, який вказується в рознарядках замовника і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, і вказується в специфікаціях до даного договору (п. 2.1. договору).

Ціна товару, обсяги закупівлі зазначаються у специфікаціях до даного договору (п. 2.4 договору).

Також сторони узгодили, що ціна товару, зазначена у специфікації(ях), та сума договору переглядається (перераховується) у випадку зміни курсу іноземних валют, показників Platts, які застосовуються в цьому договорі, у встановленому порядку: ціна товару, зазначена у специфікації(ях), визначається при кожному наданні рознарядки за відповідною формулою (п. 2.6 договору). Тим же положенням договору сторони передбачили, що в разі, коли після перерахунку за вищевказаною формулою ціна товару зміниться від попередньої ціни (або ціни товару на день укладення договору, якщо перерахунок здійснюється вперше) більше ніж на 1%, сторони зобов`язані протягом 3-х робочих днів укласти додаткову угоду про зміну ціни, розрахованої за цією формулою. У випадку не підписання однією стороною додаткової угоди про зміну ціни протягом 3-х робочих днів з дня отримання від іншої сторони її проекту, така додаткова угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день, що настає після наданого для її підписання строку. Додаткова угода вважається отриманою замовником - при направленні її постачальником на одну з адрес електронної пошти, зазначених замовником у розділі 13 договору, постачальником - при направленні її замовником на одну з адрес електронної пошти, зазначених постачальником у розділі 13 цього договору.

Якщо продавець прострочив виконання обов`язку щодо передання товару, ціна визначається, виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на день передання товару, встановлений у договорі, а якщо такий день не встановлений договором, - на день, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Аналіз наведених положень договору, змісту правовідносин, які склалися між сторонами та наведених норм права свідчить, що сторони можуть узгоджувати ціну товару в договорі (його додатку). Також положеннями договору може бути узгоджено порядок зміни ціни товару у залежності від собівартості або затрат, тощо).

З матеріалів справи вбачається, що положеннями договору поставки було закріплено обов`язок сторін укласти додаткову угоду про зміну ціни у разі, якщо після перерахунку за узгодженою між сторонами формулою ціна товару зміниться від попередньої ціни більше ніж на 1 %. Предметом договору є нафта і дистиляти (дизельне паливо). Зміна ціни товару за одну тону за згодую сторін може відбувалася в разі зміни базисних котирувань, офіційного курсу української гривні до долару США або до євро, розміру акцизного збору, тощо (критерії, узгоджені сторонами у формулі) (п. 2.6 договору). Тобто зміна ціна залежала від ряду об`єктивних чинників, які не можна було передбачити під час укладення договору на всі поставки. Відповідно, суттєвим та таким, що має істотне значення для визначення ціни товару є умова договору про порядок визначення ціни товару.

Як вбачається з матеріалів справи сторони узгодили і порядок внесення відповідних змін, зокрема, вони відбуваються шляхом укладення додаткової угоди протягом 3-х робочих днів. У випадку непідписання однією стороною додаткової угоди про зміну ціни протягом 3-х робочих днів з дня отримання від іншої сторони її проекту, така додаткова угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день, що настає після наданого для її підписання строку.

Аналіз наведеної норми свідчить, що сторонами було узгоджено як порядок укладення додаткової угоди, так і порядок набрання законної сили такої додаткової угоди (якщо інша сторона не підписала додаткову угоду, то на четвертий день після трьох робочих днів, з дня надсилання такої угоди).

Як вбачається з матеріалів справи, замовник надіслав додаткову угоду № 1 від 13.04.2021 постачальнику 13.04.2021 о 18 годині 52 хвилин (фактично після закінчення робочого часу), що підтверджується скріншотом сторінки відправки кореспонденції засобами електронного зв`язку (електронною поштою). Наведена обставина не заперечується сторонами. Матеріали справи не містять доказів підписання такої угоди відповідачем. Відповідно, така угода вважається підписаною сторонами та набирає законної сили на наступний день після трьох робочих днів з дня її отримання (13.04.2021).

Абзацом 4 п. 3.2. договору визначено, що рознарядка надається постачальнику у вигляді сканованої копії шляхом її направлення із застосуванням електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі встановленому даним пунктом порядку. Оригінал рознарядки в подальшому направляється замовником засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») на адресу постачальника шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, пунктом 3.5. договору визначено, що постачальник здiйснює відвантаження товару протягом 5 календарних днів з дня надання рознарядки.

Пунктом 3.6 визначено, що постачальник впродовж поточного робочого дня з моменту відвантаження партії товару, надає замовнику на Е-mail наступну інформацію: станцію призначення; номера цистерн і накладних (залізничних); кількість товару в кожнiй цистерні. Направляє на Е-mail наступні документи: рахунок-фактуру; документи, що підтверджують якість товару, а саме: декларація про відповідність, паспорт якості, та/або паспорт, та/або сертифікат якості; документи, що підтверджують сертифікацію товару, а саме сертифікат відповідності.

В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що доводи відповідача про те, що оригінал рознарядки так і не було направлено на його адресу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим. Оскільки умовами договору сторони передбачили електронне листування між ними. Зокрема, погодили, що рознарядка надається постачальнику у вигляді сканованої копії шляхом її направлення із застосування електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 13 договору, і вважається отриманою з дня її відправлення у встановленому даним пунктом порядку. Оригінал рознарядки в подальшому направляється замовником засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») на адресу постачальника шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи № 910/7969/21 містяться докази направлення рознарядки від 13.04.2021 № ЦЗВ-20/1222 (копії фіскального чеку, поштової накладної, опису вкладення у відправлення УЕ за трек-номером № 670 - т. 1, а.с. 37). В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Закінчення строку унормовано ст. 254 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 5 якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Третій робочий день після отримання відповідачем додаткової угоди № 1 припав на 16.04.2021, наступний день на 17.04.2021 (субота). Відповідно додаткова угода № 1 набрала законної сили 19.04.2021, як це було передбачено умовами договору поставки та узгоджено сторонами. В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача як безпідставні.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторонами було узгоджено порядок зміни в односторонньому порядку умови щодо ціни товару (у разі якщо інша сторона не підписує відповідну додаткову угоду). Водночас положеннями договору не було узгоджено порядку зміни такої умови, як застосування відповідної ціни товару до будь-якого часу договірних правовідносин (на попередній період).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України).

Нормами ч. 3, 4 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі, коли договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару.

У даному випадку суд апеляційної інстанції виходить з того, що така умова, як визначення ціни товару є істотною умовою договору і залежить від об`єктивних факторів (чинників), на якій сторони не мають впливу (зміна курсу гривні, зміна котирувань, тощо). А тому така умова є важливою для обох сторін договору. Для постачальника така умова є важливою для визначення ціни, яка б не була меншою від ціни, за якою він закупив відповідний товар (з урахуванням її постійної зміни на ринку), а для покупця для отримання товару не за завищеними (надмірно) цінами. Саме наведені фактори і обумовлюють необхідність зміни ціни товару на певний період часу (фактичної закупівлі, постачання, тощо). Зміна такої умови на час, який передує відповідній дії (на минуле) може поставити у невигідне становище одну із сторін договору. До того ж такий порядок зміни правовідносин в односторонньому порядку не було узгоджено сторонами договору.

За таких обставин, зміна умов договору можлива у загальному порядку: за згодою сторін або в порядку, передбаченому ст. 651 - 654 Цивільного кодексу України. Доказів внесення відповідних змін до договору (порядок зміни ціни за попередній період) матеріали справи не містять і сторонами не надано. Суд апеляційної інстанції наголошує, що зміст правовідносин з даного питання є істотним (важливими) для визначення об`єктивної ціни товару на певний момент, а зміна ціни за попередній час фактично ставить одну із сторін у більш сприятливі умови по відношенню до іншої сторони.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В силу приписів ч. 1 - 3 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що замовником не було дотримано порядку внесення змін до договору в частині застосування ціни товару на попередній період (з 13.04.2021). Такі зміни набули законної сили 19.04.2021. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, станом на 19.04.2021 ціна товару змінилася більше ніж на 1 %, що стало підставою для обов`язкового внесення змін до договору протягом трьох робочих днів (п. 2.6 договору).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2021 замовник звернувся із рознарядкою №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021, в якій зазначено, що вона складена згідно зі специфікацією № 2 до договору поставки та в якій позивач просив відповідача здійснити відправку дизельного палива.

Водночас як вбачається з матеріалів справи та з`ясовано судом, специфікація № 2 станом на 13.04.2021 не набрала законної сили у порядку, передбаченому умовами договору. Відповідно, підстав для її виконання у постачальника не було. А тому висновок суду першої інстанції про наявність прострочення заборгованості у постачальника визнається необґрунтованими. До того ж, як було встановлено судом, матеріалами справи підтверджується, що станом на 19.04.2021 існували передумови для обов`язкового укладення додаткової угоди про зміну ціни товару, у зв`язку із збільшенням вартості ціни товару на 1 %. Така додатково угода сторонами не укладалася.

За таких обставин, у вказаній частині частково приймаються доводи відповідача, відхиляються заперечення позивача та визнається необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності у постачальника прострочки за вчиненою замовником рознарядкою №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021. Відповідно, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу та пені також відсутні.

Більше того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в подальшому 07.09.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021, в якій сторони дійшли згоди анулювати специфікацію №2 до договору та включити до договору специфікацію №3 на суму 218613287,04 грн. На підставі чого відповідачем було належним чином виконано зобов`язання з поставки товару за рознарядкою №ЦЗВ-20/2887 від 07.09.2021, що підтверджується актом прийому-передачі №АТ000001467 від 09.09.2021.

Виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару стало підставою для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» поставити дизельне паливо у кількості 8279 тонн на суму 200630802,30 грн на адреси кінцевих вантажоодержувачів, зазначених у рознарядці №ЦЗВ-20/1222 від 13.04.2021.

Таким чином, у зв`язку з досягненням між сторонами згоди про припинення зобов`язань за специфікацією №2 до договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 під час розгляду судом даної справи та виконання свого зобов`язання в частині поставки товару, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/7969/21 в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача поставити дизельне пальне на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку з відсутністю предмета спору).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення місцевого господарського суду в частині закриття провадження не оскаржувалось ані позивачем, ані відповідачем. Водночас, судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильного застосування норм матеріального права в цій частині в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України.

Також суд апеляційної інстанції приймає доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, що рознарядка від 13.04.2021 мітить дефекти, які перешкоджали виконати відповідачу свої зобов`язання за договором.

Так, пунктом 3.1. договору встановлено, що постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог Інкотермс ред. 2010р.), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника. Пунктом 3.2. договору передбачено, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до приймання товару. Також пунктом 3.9. договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, яка вказується у рознарядці замовника.

Відтак, істотною умовою під час застосування терміну FCA згідно «Інкотермс» у редакції 2010 року є визначення сторонами названого місця поставки, в якому товар завантажується на транспортний засіб, організований покупцем, або надається у розпорядження перевізника, призначеного покупцем.

Водночас, в листі позивача від 13.04.2021 (вих. № ЦЗВ-20/1222) була відсутня істотна інформація для здійснення поставки товару на умовах, визначених договором, а саме - інформація про станцію відправлення в межах України, що суперечить п. 3.1. договору.

В цій частині суд апеляційної інстанції також зазначає, що пунктом 3.4. договору встановлено обов`язок замовника протягом 1 робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечити оформлення наказів або телеграфних розпоряджень АТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Разом з тим, в зв`язку з незазначенням позивачем у листі від 13.04.2021 (Вих. № 13B 20/1222) станції відправлення, у відповідача відсутня будь-яка інформація з приводу того, на яку станцію відправлення позивач планував направити власні вагони для отримання товару та з якої станції відправлення необхідно здійснювати відвантаження товару.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач у відповіді на відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 136) самостійно вказав про невиконання позивачем п. 3.4 договору з вини відповідача. А саме, оскільки відповідач не надав інформації щодо станцій відправки продукції, обумовленої договором. Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що не приймає такі доводи позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів порушення п. 3.4. договору саме з вини відповідача. Що також є підставою для відмови в позові про стягнення штрафних санкцій повністю з урахуванням вищевикладеного.

А тому висновки суду першої інстанції, що умовами договору поставки №ЦЗВ-14-00321-01 від 05.03.2021 не встановлено обов`язку позивача визначати у рознарядці станцію відвантаження товару, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим та таким, що суперечить умовам договору.

Доводи позивача про неправомірне застосування до даних правовідносин ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, не приймаються судом апеляційної інстанції з урахуванням вище встановленого, оскільки специфікація № 2 станом на 13.04.2021 не набрала законної сили у порядку, передбаченому умовами договору, містила дефекти, то відповідно, підстав для її виконання у постачальника не було. Таким чином, з урахуванням висновку про відмову в позові, відсутні взагалі підстави для застосування до даних правовідносин ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Тому, доводи апелянта про порушення норм процесуального права та статті 6 Конвенції, визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 15 047 310 грн 18 коп та пені у розмірі 1 304 100 грн 22 коп - підлягає скасуванню з прийняттям нового в цій частині - про відмову в позові.

Тоді як рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 в частині відмови в задоволенні позовних вимог - підлягає залишенню без змін, але з підстав, наведених у даній постанові.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції також не встановив порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильного застосування норм матеріального права в частині закриття провадження у справі (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

За таких обставин апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а відповідача -задоволенню.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України). Та, як наслідок, - неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за договором поставки, у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог у розумінні ст. 76 - 80, 269 ГПК України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового скасування рішення суду першої інстанції (в частині задоволення позовних вимог) з прийняттям нового в цій частині - про відмову в позові.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця», судовий збір за розгляд його апеляційної скарги покладається на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд», судовий збір за розгляд його апеляційної скарги покладається на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/7969/21 - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/7969/21 - задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/7969/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог, з ухваленням нового рішення про відмову в позові у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 9-Б; код: 39898416) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; код: 40075815) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 11/15; код: 40081347) штрафу у розмірі 15 047 310 (п`ятнадцять мільйонів сорок сім тисяч триста десять) грн 18 коп., пені у розмірі 1 304 100 (один мільйон триста чотири тисячі сто) грн 22 коп. та судового збору у розмірі 111 161 (сто одинадцять тисяч сто шістдесят одна) грн 80 коп.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі № 910/7969/21 - залишити без змін.

4. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; код: 40075815) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 11/15; код: 40081347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Анвітрейд» (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 9-Б; код: 39898416) на користь 367 906, 73 грн (триста шістдесят сім тисяч дев`ятсот шість грн 73 коп.) судового збору за розгляд апеляційної скарги відповідача.

Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.09.2022.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім