ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/1744/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. (доповідач), Кролевець О.А., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 (головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді: Сулім В.В., Коротун О.М.)

у справі №910/1744/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Славія-АКБ",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар реалті",

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста",

про стягнення 475000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" (далі - ТОВ "Рентпроперті") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Славія-АКБ" (далі - ТОВ "ТД "Славія-АКБ") про стягнення заборгованості за договором суборенди №20-РП від 01.04.2018 у розмірі 475000,00 грн.

1.2.В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.04.2018 між ним та ТОВ "ТД "Славія-АКБ" укладено господарський договір суборенди №20-РП, на виконання умов якого відповідачу в строкове платне користування (суборенду) передано частину майнового комплексу за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6. Проте, всупереч умов договору суборенди відповідач з вересня 2020 року припинив вносити суборендні платежі, у зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 475000,00 грн за період з вересня 2020 по січень 2021 року.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.15.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Експериментально-механічний завод" (далі - ПАТ "ЕМЗ"; у тексті договору - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-завод Видубичі" (далі - ТОВ "Арт-завод Видубичі"; у тексті договору - орендар) укладено договір оренди №01/15-03.

2.2.Відповідно до пункту 1.1 договору оренди №01/15-03 орендодавець передає, а орендар приймає у користування майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.

2.3.На виконання умов вказаного договору між ПАТ "ЕМЗ" та ТОВ "Арт-завод Видубичі" складено та підписано акт прийомки-передачі нежитлових приміщень від 02.04.2018.

2.4.01.04.2018 між ТОВ "Арт-завод Видубичі" (у тексті договору - орендар) та ТОВ "Рентпроперті" (у тексті договору - суборендар) укладено господарський договір суборенди №1-АРТ.

2.5.Згідно з пунктом 1.1 договору суборенди №1-АРТ орендар передає суборендареві за плату на певний строк у користування частину майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, для здійснення суборендарем своєї господарської діяльності.

2.6.Пунктом 1.2 договору суборенди №1-АРТ суборендар вступає у користування нежитловим приміщенням, що належить орендареві на праві користування (далі - об`єкт суборенди). Об`єктом суборенди для цілей цього договору є:

1.2.1. частина корпусу "Г1" загальною площею 7450,00 кв.м;

1.2.2. частина корпусу "Г3" загальною площею 1050,00 кв.м;

1.2.3. Частина корпусу "К" загальною площею 1290,00 кв.м.

2.7.На виконання умов вказаного договору між ТОВ "Арт-завод Видубичі" та ТОВ "Рентпроперті" складено та підписано акт приймання-передачі приміщення від 01.04.2018.

2.8.Крім того 01.04.2018 між ТОВ "Рентпроперті" (орендар) та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" (суборендар) укладено господарський договір суборенди №20-РП (далі - договір суборенди №20-РП).

2.9.Відповідно до пункту 1.1 договору суборенди №20-РП орендар передає суборендареві за плату на певний строк у користування частину майнового комплексу за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, для здійснення суборендарем своєї господарської діяльності. У користування за договором передається індивідуально визначене майно, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

2.10.Пунктом 1.2 договору суборенди №20-РП визначено, що за цим договором суборендар вступає у користування нежитловим приміщенням, що належить орендареві на праві користування. Об`єктом суборенди для цілей цього договору є приміщення площею 1100,00 м2 та відкриті майданчики площею 2880 м2.

2.11.Строк суборенди за договором починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта суборенди та закінчується 31.03.2019 (останній день суборенди) (пункт 1.3 договору суборенди №20-РП).

2.12.Об`єкт суборенди повинен бути переданий орендарем та прийнятий суборендарем протягом двох діб з моменту укладення даного договору за актом приймання-передачі (додаток №2 до даного договору, який є його невід`ємною частиною), в якому сторони вказують площу об`єкта суборенди, склад та технічні характеристики об`єкта суборенди, перелік майна та обладнання, що передається разом із об`єктом суборенди (пункт 3.1 договору суборенди №20-РП).

2.13.01.04.2018 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" підписано відповідний акт приймання-передачі приміщення (додаток №2 до договору суборенди №20-РП), за яким орендар передав, а суборендар прийняв приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, в будівлі та межах будівлі літ. "Г1":

складське приміщення площею 1100,00 м2;

- відкритий майданчик №1 загальною площею 2120,00 м2 (позначений на відповідному плані, який міститься в акті приймання-передачі);

- відкритий майданчик №2 загальною площею 760,00 м2 (позначений на відповідному плані, який міститься в акті приймання-передачі).

2.14.За умовами пункту 3.3 договору суборенди №20-РП підписання акта приймання-передачі свідчить про фактичну передачу об`єкта суборенди в суборенду. З моменту підписання сторонами такого акта на суборендаря переходять усі та будь-які ризики пошкодження та знищення об`єкта суборенди або будь-якої його частини.

2.15.Пунктом 4.1 договору суборенди №20-РП передбачено, що останній набуває чинності та вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 31.03.2019, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань - до повного їх виконання.

2.16.У пунктах 5.1-5.2, 5.5-5.8 договору суборенди №20-РП сторони погодили розмір суборендної плати, а також порядок нарахування і сплати суборендної плати та витрат на утримання об`єкта суборенди.

2.17.У подальшому між сторонами укладено додаткові угоди від 09.10.2018 №1, від 25.02.2019 №2 та від 01.08.2019 №3, які стосувались зміни в орендованих площах, розміру суборендної плати, а також продовження строку суборенди до 31.03.2020.

2.18.31.01.2020 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" укладено додаткову угоду №4 до договору суборенди №20-РП, якою наведений договір викладено у новій редакції.

2.19.Так, відповідно до пункту 1.1 договору суборенди №20-РП (тут і далі в редакції додаткової угоди від 31.01.2020 №4 до нього) орендар зобов`язується передати суборендарю, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, визначені у цьому договорі, а також зобов`язується сплачувати орендарю орендну плату.

2.20.За умовами пунктів 1.2, 1.3 договору суборенди №20-РП приміщення, які передаються в суборенду за цим договором: частина складського приміщення, являють собою "нежитлові приміщення" (частина складського №1 приміщення - 1000,00 м2), що знаходяться за адресою: 01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6.

Приміщення надаються в суборенду на строк до 31.01.2021 з моменту підписання цього договору (пункт 2.1 договору суборенди №20-РП).

2.21.Пунктом 3.1 договору суборенди №20-РП передбачено, що приймання-передача приміщення здійснюється на підставі акта приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється печатками сторін та є невід`ємною частиною цього договору. З моменту підписання акта приймання-передачі об`єкт суборенди вважається фактично переданим в суборенду суборендарю.

2.22.01.02.2020 між ТОВ "Рентпроперті" та ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" підписано акт приймання-передачі приміщення, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" передало, а ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" прийняло частину приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: 01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, 6, в будівлі літ. "Г1" - частину складського приміщення з невід`ємним внутрішнім оснащенням та устаткуванням площею 1000,00 м2.

2.23.Відповідно до пунктів 4.1-4.3 договору суборенди №20-РП вартість оренди складається з розміру орендної плати та експлуатаційних витрат, згідно наданих рахунків орендарем. Розмір орендної плати складає 95000,00 грн (разом з ПДВ). Суборендар зобов`язується до 10.02.2020 сплатити орендну плату за перший місяць оренди.

2.24.Згідно з пунктом 4.4 договору суборенди №20-РП орендна плата та експлуатаційні витрати сплачуються суборендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря наперед до 10 числа кожного поточного місяця на підставі рахунку, наданого орендарем. Орендар надає суборендарю акт наданих послуг/виконаних робіт за календарний/розрахунковий місяць виключно після повної оплати суборендарем орендної плати/плати за експлуатаційні витрати. У випадку несплати орендарем платежів в розмірі і строки, передбачені даним договором, сторони погодили, що орендарем суборендарю податковий/ві кредит/зобов`язання не нараховуються, акт наданих послуг/виконаних робіт не видається.

2.25.На суборендаря покладено обов`язок своєчасно здійснювати розрахунки з орендарем за орендовані приміщення (пункт 5.1.2 договору суборенди №20-РП).

2.26.За умовами пункту 11.1 договору суборенди №20-РП останній починає діяти з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.01.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

2.27.Звертаючись з позовною заявою, позивач послався на порушення відповідачем умов договору суборенди №20-РП щодо вчасного перерахування на користь орендаря суборендної плати з вересня 2020 по січень 2021, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 475000,00 грн.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Господарський суд міста Києва рішенням від 05.10.2021 позов задовольнив. Стягнув з ТОВ "ТД "Славія-АКБ" на користь ТОВ "Рентпроперті" 475000,00 грн - боргу та 7125,00 грн - судового збору.

3.2.Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати за користування майновим комплексом не виконав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

3.3.Північний апеляційний господарський суд постановою від 26.01.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/1744/21 скасував; прийняв нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив; стягнув з ТОВ "Рентпроперті" на користь ТОВ "ТД "Славія-АКБ" 10687,50 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги; стягнув з ТОВ "Рентпроперті" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" 10687,50 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги; видачу наказів доручив Господарському суду міста Києва.

3.4.Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з 25.12.2007 майновий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, частина якого була передана у суборенду відповідачу згідно з договорами суборенди №20-РП, перебував в іпотеці ПАТ "Український професійний банк" (далі - ПАТ "УПБ") за іпотечним договором №949 від 25.12.2007. Суд зазначив, що ні позивачем, ні іншими пов`язаними особами, зокрема ПАТ "ЕМЗ" (іпотекодавцем) не надано доказів отримання згоди від первісного іпотекодержателя на укладення договорів оренди майнового комплексу за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, договорів суборенди від 01.04.2018. Посилаючись на положення статті 12 Закону України "Про іпотеку", статті 215 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції визнав договір оренди №01/15-03 майнового комплексу загальною площею 28223,10 м2 за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, що укладений 15.03.2018 між ПАТ "ЕМЗ" та ТОВ "Арт-Завод-Видубичі", нікчемним. З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що господарський договір суборенди №1-АРТ від 01.04.2018 та договір суборенди №20-РП від 01.04.2018, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у цій справі, є недійсними (нікчемними) з огляду на їх похідний характер від нікчемного договору оренди №01/15-03 від 15.03.2018, який не створює правових наслідків, окрім наслідків, пов`язаних з його недійсністю, у зв`язку з чим відмовив у позові.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи

4.1.ТОВ "Рентпроперті" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2021 у справі №910/1744/21 залишити без змін.

4.2.В обґрунтування касаційної скарги ТОВ "Рентпроперті" зазначає про те, що існують рішення судів, які прийняті в аналогічних правовідносинах, проте висновки зроблені в них є протилежними оскаржуваному у цій справі, що, в свою чергу, допускає правову невизначеність в розгляді питань, які можуть мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема в застосуванні приписів статей 3 та 4 Закону України "Про іпотеку", статей 2 та 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 770 Цивільного кодексу України, а також висновків, зроблених у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17 (пункти 7.15 та 7.16), від 27.08.2019 у справі №911/2392/17 (пункти 4.6, 4.7), від 12.10.2020 у справі №15/148-10-4045 (пункт 5.4), від 24.06.2022 у справі №914/408/21 (пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник зауважує про те, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване рішення, у якому встановив обставини про права, інтереси та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, а саме, сторін, вказаних в спірному правочині - ПАТ "ЕМЗ" та ТОВ "Арт-завод Видубичі" (пункт 4 частини першої статті 310 ГПК України, що кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 287 цього Кодексу).

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення коштів у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договорами суборенди.

5.2.Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.3.До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (частина третя статті 774 Цивільного кодексу України).

5.4.Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

5.5.За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 Цивільного України).

5.6.За змістом частини п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

5.7.Частинами першою, третьою статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

5.8.За змістом статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

5.9.Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

5.10.Відповідно до положень статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

5.11.Отже, законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини). Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №127/14633/16-ц.

5.12.Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив із того, що строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати орендної плати настав, однак відповідач не виконує своїх обов`язків щодо їх сплати.

5.13.Апеляційний господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив із того, що оскільки договір оренди №01/15-03 майнового комплексу загальною площею 28223,10 м2 за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, є нікчемним в силу приписів частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку", господарський договір суборенди №1-АРТ від 01.04.2018, та договір суборенди №20-РП від 01.04.2018, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у цій справі, є недійсними (нікчемними) з огляду на їх похідний характер від нікчемного договору оренди №01/15-03 від 15.03.2018, які не створюють правових наслідків, окрім наслідків, пов`язаних з їх недійсністю.

5.14.Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд, у мотивувальній частині рішення вирішив питання про права та законні інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі з огляду на таке.

5.15.За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

5.16.Статтею 129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.17.Зазначені принципи знайшли своє відображення у статті 2 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

5.18.При цьому, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

5.19.Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

5.20.Суд звертає увагу, що частиною першою статті 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.21.Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи до складу яких згідно із частиною першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження відносяться сторони та треті особи.

5.22.Існування статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в господарському процесі покликане забезпечити саме дотримання права на справедливий суд тих осіб, які не є позивачем чи відповідачем, однак рішення суду може вплинути на їх права чи обов`язки. Такий статус закріплено у статті 50 ГПК України.

5.23.Відповідно до статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

5.24.Саме на суд покладено обов`язок визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.

5.25.Предметом спору у цій справі є вимоги ТОВ "Рентпроперті" до ТОВ "Торговий дім Славія-АКБ" про стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором суборенди в частині своєчасної та повної оплати за користування майном.

5.26.Як зазначалось вище, апеляційний господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив із того, що оскільки договір оренди №01/15-03 майнового комплексу загальною площею 28223,10 м2 за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6 є нікчемним в силу приписів частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку", господарський договір суборенди №1-АРТ від 01.04.2018 та договір суборенди №20-РП від 01.04.2018, стягнення заборгованості за яким є предметом спору у цій справі, є недійсними (нікчемними) з огляду на їх похідний характер від нікчемного договору оренди №01/15-03 від 15.03.2018, які не створюють правових наслідків, окрім наслідків, пов`язаних з їх недійсністю.

5.27.У той же час, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що сторонами за договором оренди від 15.03.2018 №01/15-03 є ПАТ "ЕМЗ" та ТОВ "Арт-Завод-Видубичі", а сторонами за договором суборенди від 01.04.2018 №1-АРТ є ТОВ "Арт-завод Видубичі" та ТОВ "Рентпроперті".

5.28.При цьому, ні ПАТ "ЕМЗ", ні ТОВ "Арт-Завод-Видубичі" не є учасниками цієї справи №910/1744/21.

5.29.Наведене свідчить, що суд апеляційної інстанції надав правову оцінку договору оренди 15.03.2018 № 01/15-03 та договору суборенди від 01.04.2018 №1-АРТ, при цьому ухвалив оскаржуване судове рішення, у якому встановив обставини про права, інтереси та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, а саме, сторін вказаних правочинів - ПАТ "ЕМЗ", ТОВ "Арт-Завод-Видубичі".

5.30.Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, передбачене зазначеною нормою порушення є самостійною обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи на новий розгляд.

5.31.Згідно з частиною четвертою статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №910/2077/21 та від 24.06.2022 у справі №914/408/21.

5.32.Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції належить скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5.33.У зв`язку з наведеним Суд не перевіряє правильність висновків суду апеляційної інстанції, які стосуються вирішення спору у цій справі по суті та відповідні доводи касаційної скарги.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судових витрат

6.1.Положеннями статті 300 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2.Відповідно до статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

6.3.Згідно з частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

6.4.Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

6.5.Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та, беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

6.6.Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рентпроперті" задовольнити частково.

2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 у справі №910/1744/21 скасувати.

3.Справу №910/1744/21 направити новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.А. Кролевець

Л.В. Стратієнко