РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2022Справа № 910/5442/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Веско», м. Київ

про стягнення 65 890,00 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Веско» (далі - ПрАТ «Веско»/відповідач) про стягнення 65 890,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у накладній №52500022 відповідачем невірно зазначено інформацію щодо маси вантажу у вагоні №53177390, що є підставою для стягнення з ПрАТ «Веско» штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.07.2022 позовну заяву АТ «Українська залізниця» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

20.07.2022 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суду міста Києва ухвалою від 21.07.2022 позовну заяву АТ «Українська залізниця» прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.09.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ «Веско» не заперечує проти позовних вимог, однак просить суд зменшити розмір штрафу на 95% від заявленої суми.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ПрАТ «Веско» із залізничної станції «Дружківка» Донецької залізниці до залізничної станції «Черноморська» Одеської залізниці за залізничною накладною № 52500022 відправлено вантаж у вагоні № 53177390.

Відповідно до даних цієї накладної:

- Відправником значиться - ПрАТ «Веско»;

- Одержувачем є ТзОВ «Тис» для ТзОВ «Тис-КТ»;

- Маса вантажу - 71 000 кг;

- Провізна плата - 13 178,00 грн.

30.12.2021 на станції «Нижньодніпровськ-Вузол» Придніпровської залізниці комісією останньої складено акт загальної форми №2003.

Так, описом обставин, що викликали складання акту є: комісією у складі: В.о. ДСЗ - Лобов В.Т., Пр. здавальник - Рогозіна А.Л., АРВ - Плітченко І.П., була проведена перевірка маси вантажу у вагоні № 53177390. Фактична маса брутто вагона склала - 97 600 кг, тара вагона з ПД - 23 000 кг. Маса вантажу нетто за ПД - 71 000 кг. Фактична маса вантажу нетто - 74 600 кг, що більше документу на 3 600 кг. Вагон затримано для відвантаження надлишку вантажу з 30.12.2021 15-30.

Крім того, 30.12.2021 на станції «Нижньодніпровськ-Вузол» також складено комерційний акт №450003/904, з якого вбачається, що 30.12.2021 проводилось контрольне зважування вагону № 53177390, за наслідками якого виявилось, що вага брутто - 97 600 кг, тара за документом - 23 000 кг, вага нетто - 74 600 кг, що більше ваги, вказаної в документі на 3 600 кг, понад вантажопідйомність вагону на 3 600 кг.

31.12.2021 ПрАТ «Веско» звернулося до АТ «Українська залізниця» з листом за вих. №3587, в якому просило організувати перевантаження надлишків вантажу із вагонів, в тому числі вагона № 53177390 у вагон ЦТЛ та направити вантаж на станцію «Чорноморська» Одеської залізниці.

05.01.2022 позивачем складено акт загальної форми №22, в якому зазначено, що у зв`язку із завантаженням понад вантажопідйомність у вагон №62509724 за залізничною накладною №47061957 відвантажений вантаж з вагону №531773902 - 3 600 кг.

Отже, АТ «Українська залізниця» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ПрАТ «Веско» штрафу у розмірі 65 890,00 грн у відповідності до ст. 122 Статуту залізниць, оскільки відправником невірно зазначено масу вантажу у залізничній накладній.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

В п. 8 ст. 6 Статуту залізниць України зазначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення

Згідно ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Також, в п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення вказується на те, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З наведених правових норм вбачається, що вантажовідправник заповнює накладну щодо здійснення перевезення, та відповідно несе відповідальність за правильність цих відомостей.

Судом встановлено, що ПрАТ «Веско» заповнило залізничну накладну №52500022, відповідно до якої маса вантажу у вагоні №53177390 складає 71 000 кг.

Судом також встановлено, що на станції «Нижньодніпровськ-Вузол» Придніпровської залізниці позивачем проведено перевірку маси вантажу у вагоні №53177390 та виявлено, що фактична маса вантажу становить 74 600 кг, що більше ваги, вказаної в документі на 3 600 кг, відтак, понад вантажопідйомність вагону на 3 600 кг, про що складено акт загальної форми № 2003 від 30.12.2021 та комерційний акт № 450003/904 від 30.12.2021.

Крім того, судом встановлено, що на підставі листа відповідача за вих. №3587 від 31.12.2021, позивачем з вагону №53177390 було перевантажено вантаж масою 3 600 кг у вагон №62509724 за досильною накладною №47061957.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем у залізничній накладній №52500022 невірно зазначено масу вантажу, який завантажено у вагон №53177390.

Так, відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Українська залізниця» до ПрАТ «Веско» про стягнення штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць у розмірі 65 890,00 грн (13 178,00 грн (провізна плата) * 5), що має наслідком задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу на 95 % від суми позову, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Отже, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема розмір нарахованого штрафу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення суми штрафу.

Ураховуючи встановлене вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належним чином, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Веско» (04053, місто Київ, провулок Бехтерівський, будинок 12Б; ідентифікаційний код 00282049) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) 65 890 (шістдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн 00 коп. - штрафу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Бондарчук