ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.09.2022 Справа № 908/1701/22
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г. розглянувши заяву вих. № б/н від 31.08.2022.2022 (вх. № 1871/08-07/22 від 08.09.2022) про видачу судового наказу
Без виклику учасників справи
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2022 заяву вих. № б/н від 31.08.2022.2022 (вх. № 1871/08-07/22 від 08.09.2022) про видачу судового наказу передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.
Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, господарський суд дійшов висновку про необхідність направлення справи на розгляд до господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю, з огляду на наступне.
Заявник зазначив, що за умовами індивідуального договору про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72214671 від 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у спірний період надавалися Споживачу щодо нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 196, яке належить Боржникові на праві власності. Заборгованість виникла у зв`язку із невиконанням Боржником обов`язку з оплати виставлених рахунків з оплати послуг з постачання теплової енергії за період листопад 2021 року квітень 2022 року. Факт постачання надання Боржникові послуг з постачання теплової енергії за спірний період підтверджується рахунками на оплату за спірний період.
Відповідно до змісту п. 32 індивідуального договору про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72214671 від 01.11.2021 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Згідно зі статтею 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема в порядку наказного провадження.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначені ГПК України.
Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ ГПК України.
Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (частина 3 статті 147 ГПК України).
За статтею 149 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.
За загальним правилом позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 1 статті 27 ГПК України). Частиною 2 наведеної норми передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно частини 4 статті 152 ГПК України суддя, з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене в заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Зазначена інформація підтверджується відомостями, які знаходяться у вільному доступі у мережі Інтернет. (Зокрема, ресурси opendatabot.ua, youcontrol.com.ua, тощо)
За таких обставин, з`ясувати стан реєстрації, перереєстрації відповідача в умовах оголошеного воєнного часу для суду не є можливим.
Статтею 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.
За частиною 1 статті 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 29 ГПК України позови в спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Тобто, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких, з урахуванням їх особливостей, можливе лише в певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі, та в даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, в випадку його визначення в договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок його виконання саме в погодженому сторонами місці.
Виходячи з умов п. 5 індивідуального договору про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72214671 від 01.11.2021 Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і Боржникові на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 196. Тобто місцем виконання зобов`язань з надання послуг постачання теплової енергії, обумовлених договором, є м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 196.
Разом з тим, предметом розгляду в межах справи № 908/1701/22, є вимога про стягнення грошових коштів (заборгованості за вже отримані Боржником послуги по постачанню теплової енергії) у зв`язку із неналежним виконанням Боржником саме грошових зобов`язань на підставі укладеного договору. При цьому умовами індивідуального договору про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 72214671 від 01.11.2021 не врегульовано питання щодо місця виконання саме грошового зобов`язання. Спір про стягнення заборгованості безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про зобов`язання надати обумовлені договором послуги тощо. Зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, не є такими що належить, через його особливість, виконувати тільки в певному місці.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування положення частини 5 статті 29 ГПК України та про необхідність визначення підсудності спору за загальними правилами.
За правилами, встановленими главою 2 Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними та суб`єктними ознаками та територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ.
Частина 5 статті 152 ГПК України передбачає, що в разі якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд, не пізніше десяти днів з дня надходження заяви, постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.
За таких обставин, матеріали даної заяви підлягають направленню за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва за місцезнаходженням боржника в справі.
Керуючись ст., ст. 27, 29, 31, 147, 149, 152 233, 234, 235 ГПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно із ч. 2 ст. 235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255, ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Запорізької області протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.09.2022.

Суддя Н.Г. Зінченко