УХВАЛА

м. Київ

20.09.2022Справа № 910/9198/22

Суддя Господарського суду міста Києва Н.Плотницька, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 34, ідентифікаційний код 22945557) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГробіолайн" (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, 63, оф. 5, ідентифікаційний код 40475351) заборгованості за договором транспортного експедирування № Т-093742/251120 від 27.11.2020 у розмірі 38 446 грн 32 коп., 8 307 грн 57 коп. пені, 2 691 грн 24 коп. штрафу, 7 282 грн 44 коп. інфляційних втрат та 862 грн 67 коп. 3 % річних встановив, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

20.09.2022 суддею Н.Плотницькою, в результаті часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)", було видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГробіолайн" заборгованості за договором транспортного експедирування № Т-093742/251120 від 27.11.2020 у розмірі 38 446 грн 32 коп. та суму судових витрат у розмірі 248 грн 10 коп.

Стосовно вимог про стягнення 8 307 грн 57 коп. пені, 2 691 грн 24 коп. штрафу, 7 282 грн 44 коп. інфляційних втрат та 862 грн 67 коп. 3 % річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до пункту 5.9. договору транспортного експедирування № Т-093742/251120 від 27.11.2020 у разі прострочення строків оплати здійснення платежів, передбачених даним договором та/або відповідною заявкою чи додатковою угодою до нього, клієнт сплачує на користь експедитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає до оплати за кожний день прострочення. У випадку прострочення оплати більше ніж на 15 днів, клієнт додатково сплачує експедитору штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Отже, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, а 3 % річних та інфляційні втрати є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги про сплату пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Оскільки вимоги про стягнення 8 307 грн 57 коп. пені, 2 691 грн 24 коп. штрафу, 7 282 грн 44 коп. інфляційних втрат та 862 грн 67 коп. 3 % річних не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДХЛ Логістика (Україна)" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 8 307 грн 57 коп. пені, 2 691 грн 24 коп. штрафу, 7 282 грн 44 коп. інфляційних втрат та 862 грн 67 коп. 3 % річних.

Суддя Н.Плотницька