ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022м. ДніпроСправа № 904/999/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 346 797,45 грн.

Представники:

від позивача Говоруха В.П.

від відповідача Амбразевич О.С.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 266 068,50 грн., що складає суму заборгованості за договором № 3308 від 30.12.2020; 54 324,48 грн. - інфляції грошових коштів; 5 236,57 грн. - річних; 21 167,90 грн. - пені.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 3308 від 30.12.2020 про надання послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів, в частині оплати за надані послуги.

У відзиві на позов відповідач посилаючись на часткові оплати зазначає про те, що заборгованість за спірним договором становить 179 143,50 грн.

Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір 3% річних та пені на 90%, а також посилаючись на статтю 258 Цивільного кодексу України просить суд застосувати строк позовної давності в один рік, який сплив для стягнення пені за січень 2021 року 31.01.2022; за лютий 2021 року 28.02.2022; за березень 2021 року 31.03.2022.

Також відповідач вважає, що сума на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. є завищеною.

У відповіді на відзив позивач вказує про те, що відповідач не спростував зазначені в актах звірки взаємних розрахунків дані про здійсненні ним нарахування за надану послугу з поводження з побутовими відходами та дату і суми проведених з ним розрахунків.

Надана відповідачем копія листа № 1/56 від 07.06.2022 про уточнення призначення платежу, який надійшов після відкриття провадження у справі, не створює для позивача будь-яких обов`язків.

Позивач зазначає про те, що крім зазначених актів звірки взаємних розрахунків, факт періоду нарахування за надані послуги на день надходження оплати за отримані послуги підтверджується випискою по рахунку щодо бухгалтерського обліку нарахувань та сплати отриманих послуг ТОВ Управбуд Західний за договором № 3308 від 30.12.2020.

Позивач заперечує щодо клопотання відповідача стосовно зменшення пені та річних на 90%, оскільки довготривале порушення останнім своїх зобов`язань за спірним договором, призвело до виведення значних коштів з обороту фінансово-господарської діяльності, що завдало позивачеві суттєвих збитків, а тому штрафні санкції застосовані обґрунтовано і є незначною компенсацією втрат.

Крім того, позивач вважає, що відповідач у своєму відзиві не навів жодного аргументу щодо неспівмірності витрат адвоката, у зв`язку з чим заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, ціною позову, обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності на стягнення пені, то позивач вважає, що у зв`язку з тим, що на час розгляду справи відповідачем борг не погашено, строк позовної давності не настав.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає про те, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідач надавши контррозрахунок основного боргу наголошує на том, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем за період з січня 2021 по листопад 2021 року, що підтверджується банківською випискою, яка долучена до матеріалів справи та платіжним дорученням від 29.06.2022 на суму 30 000,00 грн.

У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за спірним договором № 3308 від 30.12.2020 в сумі 266 068,50 грн.

Крім того, відповідач повторно зазначає про те, що витрати на правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн. є неспівмірними із фактично наданих обсягом юридичної допомоги та має бути зменшено виходячи з вартості реально наданих послуг.

Ухвалою від 03.05.2022 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

10.05.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2022 відкрито провадження у справі № 904/999/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.06.2022, з подальшим його відкладенням на 12.07.2022.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.08.2022, про що постановлено ухвалу.

У судовому засіданні, що відбулося 17.08.2022 оголошувалась перерва до 31.08.2022.

30.08.2022 позивачем через канцелярію суду подано письмові пояснення.

31.08.2022 відповідачем через канцелярію суду подано докази на підтвердження оплати заборгованості у сумі 30 000,00 грн.

У судовому засіданні, що відбулося 31.08.2022 оголошувалась перерва до 06.09.2022.

05.09.2022 позивачем через канцелярію суду подано письмові пояснення.

06.09.2022 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини, щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 3308 від 30.12.2020 про надання послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів, щодо оплати за надані послуги.

Між Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Управбуд Західний (Споживач) укладено договір про надання послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) № 3308 від 30.12.2020 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору Виконавець зобов`язується надати послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів, відповідно до адреси об`єктів і періодичності вивозу, вказаних у заявці, а Споживач зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх на умовах цього Договору.

Укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ціна та сума договору складає 606 564,29 грн. з урахуванням ПДВ 20% (пункт 2.1 Договору).

Споживач зобов`язаний щомісяця, протягом двох робочих днів наступного місяця, підтверджувати виконання Виконавцем своїх договірних зобов`язань шляхом підписання акта виконаних послуг (підп. 3.1.11. Договору).

Не рідше, ніж один раз на місяць направляти свого представника для проведення звіряння взаємних розрахунків за даним Договором. При неявці представника Замовника на звіряння до 5 числа наступного місяця, виконані послуги і суми, нараховані за них, вважаються підтвердженими Споживачем (підп. 3.1.13. Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору вартість послуги з вивезення та захоронення ТПВ за 1 м3 складає 96,70 грн., ПДВ 20% - 19,34 грн. загальна вартість 116,04 грн.

Для початку виконання умов цього договору Виконавцем - Споживач проводить попереднє перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця в розмірі однієї місячної плати, не менше ніж за 5 банківських днів до початку надання послуг, надалі здійснює попередню оплату до 25 числа кожного місяця, що передує наданню послуги у наступному місяці.

Остаточну щомісячну оплату за фактично отримані послуги за повний місяць Споживач проводить шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця до 10-го числа кожного наступного місяця згідно акту виконаних робіт (п.п. 5.3, 5.4. Договору).

Договір набирає чинності з 01.01.2021 та діє до 31.12.2021 (п. 9.1 Договору).

Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору, цей договір вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах, з урахуванням зміни обсягів вивезення ТПВ та розрахунку суми Договору у наступному році, згідно кратності вивезення (пункт 9.2 Договору).

На виконання умов договору позивач в період з січня 2021 року по лютий 2022 року надав відповідачу послуги загальну суму 712 493,76 грн., про що свідчать наступні акти (а.с. 69-82):

Акт № 21/003066 від 31.01.2021 на суму 50 187,30 грн.,

Акт № 21/005245 від 28.02.2021 на суму 46 462,42 грн.,

Акт № 21/008605 від 31.03.2021 на суму 52 972,26 грн.,

Акт № 21/011826 від 30.04.2021 на суму 46 183,92 грн.,

Акт № 21/014607 від 31.05.2021 на суму 51 185,24 грн.,

Акт № 21/016825 від 30.06.2021 на суму 50 164,09 грн.,

Акт № 21/018611 від 31.07.2021 на суму 50 674,67 грн.,

Акт № 21/020866 від 31.08.2021 на суму 51 057,60 грн.,

Акт № 21/024942 від 30.09.2021 на суму 49 908,80 грн.,

Акт № 21/027540 від 31.10.2021 на суму 50 929,96 грн.,

Акт № 21/030175 від 30.11.2021 на суму 53 439,10 грн.,

Акт № 21/032645 від 31.12.2021 на суму 54 883,40 грн.,

Акт № 22/035193 від 31.01.2022 на суму 57 585,00 грн.,

Акт № 22/036982 від 28.02.2022 на суму 46 860,00 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень.

Таким чином, за період з січня 2021 року по лютий 2022 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 712 493,76 грн.

Як вже було зазначено вище, в п.5.4 спірного договору сторони встановили, що остаточні щомісячні розрахунки за фактично отримані послуги за повний місяць Споживач повинен здійснити шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця до 10-го числа кожного наступного місяця згідно акту виконаних робіт.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" свої зобов`язання з оплати наданих послуг виконало не належним чином, здійснивши розрахунки частково та з порушенням строків оплати визначених в спірному договорі.

Як вбачається з наданих позивачем доказів часткової оплати, відповідач, до звернення позивача з даним позовом до суду, здійснив перерахування грошових коштів, за послуги надані в спірний період (з 31.01.2021 по 20.02.2022) на загальну суму 503 351,26 грн., отже, надані позивачем докази свідчать про безпідставне завищення останнім суми основного боргу на 56 925,50 грн. (712 493,76 грн. 503 351,26 грн. = 209 142,50 грн.) (266 068,50 грн. 209 142,50 грн. = 56 926,00 грн.)

В зв`язку вище викладеним, позовні вимоги щодо стягнення зазначеної вище суми основного боргу задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача з позовом до суду відповідачем частково погашено заборгованість за надані послуги у загальній сумі 90 000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 26.05.2022 на суму 30 000,00 грн. (а.с. 115), платіжними дорученням № 3647 від 29.06.2022 на суму 30 000,00 грн. (а.с. 141) та № 3759 від 23.08.2022 на суму 30 000,00 грн. (а.с. 156).

З огляду на викладене, провадження у справі в частині вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 90 000,00 грн. підлягає закриттю з покладенням витрат в цій частині на відповідача.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 119 142,50 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми річних, що підлягають до стягнення позивачем завищено, у зв`язку з невірно визначеним початком періоду прострочення виконання зобов`язання. Після здійсненого перерахунку до стягненню підлягають 3% річних у сумі 4 799,95 грн.

Розрахунок інфляції грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання за надані послуги в спірному періоді позивачем також завищено.

Крім того, господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

За результатом здійсненого судом перерахунку, визначені позивачем інфляційні втрати підлягають зменшенню та будуть становити 20 455,42 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення строків оплати наданих послуг сторони в пункті 6.3.2 Договору встановили відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період виникнення боргу.

Розрахунок заявленої до стягнення пені позивачем також завищено, в результаті невірно визначеного періоду прострочення виконання зобов`язання.

До того ж, відповідачем заявлено про застосування позовної давності щодо позовних вимог відносно стягнення пені, нарахованої за січень, лютий, березень 2021.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати одного року. З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду 28.04.2022, то позовні вимоги про стягнення пені, яка нарахована за лютий, березень та 27 днів квітня 2021 заявлено із пропуском позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позивних вимог в цій частині.

З врахуванням здійсненого судом перерахунку пені та застосуванням строку позовної давності до вимог щодо її стягнення, які заявлені з пропуском строку позовної давності, до стягнення підлягає пеня в сумі 17 711, 34 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, господарський суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Зміст позовної заяви ТОВ "Дніпрокомунтранс" містить попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якому позивач очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 16 000,00 грн.

Під час розгляду спору позивачем додатково заявлено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 300,00 грн. (900,00 грн. підготовка відповіді на відзив, 1 400,00 грн. участь у двох судових засіданнях).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, на підставі наступного.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову, у зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VІ від 05.07.2012 унормовано, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Як вбачається з матеріалів справи 25.03.2022 між Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (клієнт) та адвокатом Говоруха Віктором Петровичем (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 5 (а.с. 60-61).

Відповідно до п. 1.1 договору, адвокат зобов`язується надавати клієнту необхідну правову допомогу та представляти його інтереси у справі за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управбуд "Західний" про стягнення заборгованості за договором № 3308 від 30.12.2020 про надання послуги з поводження з побутовими відходами в частині вивезення та захоронення твердих побутових відходів, а також бути його представником в судових органах всіх інстанцій, органах державної влади та управління, в органах місцевого самоврядування, органах Державної виконавчої служби, на підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги та компенсувати його витрати, пов`язані з виконанням умов цього договору.

За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 16 000,00 грн. (шістнадцять тисяч грн.). Участь у судових засіданнях оплачується додатково за їх фактичною кількістю у сумі 700,00 (сімсот) грн. за одне судове засідання (п. 7.1 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір укладено на строк до 31 грудня 2022 року та набирає чинності з моменту підписання його сторонами.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

26.04.2022 між Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (клієнт) та адвокатом Говоруха Віктором Петровичем (адвокат) складений та підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 25.03.2022 (а.с. 62).

Згідно вказаного акту адвокат надав (виконав), а клієнт прийняв виконання (надання) наступного обсягу робіт (послуг), визначених у п.6.2. договору:

проведення попереднього аналізу матеріалів договірних відносин з відповідачем, юридичне відпрацювання рішень щодо засобів захисту прав та інтересів клієнта - 6 год.;

збір інформації, документів та доказів, необхідних для формування правової позиції та підготовки до складання позовної заяви - 12 год.;

складання позовної заяви, розрахунок суми боргу - 8 год.;

копіювання документів, завірення копій, надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу та до Господарського суду Дніпропетровській області - 5 год.

Станом на дату, зазначену в цьому акті, вартість правової (правничої) допомоги, що надано клієнту, визначена відповідно до умов п.7.1., п. 7.3 договору та п.1 цього акту, складає 16 000,00 грн. (п. 2 акту).

Клієнт не має будь-яких претензій або заперечень до адвоката з приводу повноти та якості наданих послуг (виконаних робіт) відповідно до умов укладеного між ними договору (п. 3 акту).

Клієнт не має будь-яких претензій або заперечень з приводу обсягу та вартості послуг (робіт), що надані (виконані адвокатом) та розміром понесених ним витрат (п. 4 акту).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №5 про надання правничої допомоги від 25.03.2022. Статус адвоката Говоруха Віктора Петровича підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 0815 від 13.11.1998.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 18 300,00 грн.

Відповідач заперечує проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що вказану сума є завищеною.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Проаналізувавши наданий розрахунок суми витрат позивача, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, даний спір відноситься до категорії справ незначної складності, крім того, слід зазначити про те, що позивач вже звертався до господарського суду з подібними спорами у справах № 904/1133/22, 904/1000/22, 904/810/22 та інші, відмінним у даних справах та справі № 904/999/22 є лише період нарахування пені, інфляції грошових коштів та річних.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді, складання позовної заяви не потребували значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, зважаючи на те, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, а також з урахуванням пропорційності до розміру задоволених вимог, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача складає 6 000,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Управбуд Західний (49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 9-А, прим №1, ідентифікаційний код 40466766) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе,26, ідентифікаційний код 02128158) 119 142,50 грн. основного боргу; 17 711,34 грн. пені; 4 799,95 грн. 3% річних; 20 455,42 грн. інфляції грошових коштів; 3 781,63 грн. судового збору та 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 90 000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 56 926,00 грн. - відмовити.

В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 16.09.2022.

Суддя І.Ф. Мельниченко