АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 915/53/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Принцевської Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022

по справі №915/53/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Костенко Алли Анатоліївни

до Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни

III особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Приватне підприємство Орієнтал-ТС

2) ОСОБА_1

про зобов`язання повернути майно, шляхом передання його в натурі

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 по справі №915/53/20 змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі №915/53/20, встановивши новий спосіб виконання.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни на вищевказану ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 в обґрунтування якого апелянт зазначає, що про наявність оскаржуваної ухвали дізналась лише 27.07.2022, коли її чоловіку зателефонували сусіди, на адресу яких була надіслана та надійшла вимога виконавця від 24.06.2022. Згодом чоловік зміг передати текст цієї вимоги від 24.06.2022 самій ФОП Бачуріній Олені Павлівні.

За твердженням апелянта, в тексті оскаржуваної ухвали від 27.01.2022, зокрема, зазначено, що її повний текст судом було складено та підписано лише 07.02.2022, у зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді Мавродієвої М.В. у відпустці, чим, на переконання апелянта, підтверджується, що в період з 27.01.2022р. по 16.02.2022р., коли Бачуріна знаходилась у місті Умань, зазначена ухвала на адресу Бачуріної ( АДРЕСА_1 ) - не могла бути надіслана, оскільки повний текст ухвали, як уже зазначалося вище, було виготовлено лише 07.02.2022.

Скаржник стверджує, що 15.02.20212, на виконання припису ч.7 ст. 120 ГПК України, було направлено до Господарського суду Миколаївської області заяву про тимчасову зміну адреси, оскільки по медичним рекомендаціям, враховуючи вік Бачуріної О.П., 17.02.2022 остання планувала виїжджати і виїхала на тривале санаторне лікування до міста Трускавець, а після початку війни 24.02.2022, Бачуріна О.П. в Умань не поверталась, а на повідомлену суду нову адресу у м.Трускавець (вул.Суховоля,60, м.Трускавець, Львівська обл., 82200) в період з 17.02.2022 по 15.07.2022 жодного документу із суду не надходило.

Як наголошує скаржник, вона повернулася з м.Трускавець додому в м.Умань, про що, на виконання припису ч.7 cm. 120 ГПКУ, безвідкладно повідомила Господарський суд Миколаївської області, надіславши в цей же день заяву, однак в період з 15.07.2022 по 02.08.2022, на цю адресу жодного документу із суду також не надходило.

Таким чином, як стверджує апелянт, на відому суду адресу ОСОБА_2 в місті Умань та/чи її тимчасову адресу в місті Трускавець, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 - не надходила.

Апелянт також просить врахувати, що запровадження воєнного стану на всій території України є поважною причиною для поновлення процесуальних строків

Ознайомившись з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.12.2021 призначено заяву ФОП Костенко А.А. про зміну способу виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі №915/53/20 на 27.01.2022 (т.5, а.с. 172-173).

Дана ухвала була отримана скаржником 10.01.2022, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення від 31.12.2021 (т.5, а.с. 180).

Наведене, а також заява скаржника від 24.01.2022 (т.5, а.с. 184), свідчить про обізнаність скаржника про призначення відповідної заяви, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржувану ухвалу.

Оскаржувану ухвалу прийнято судом першої інстанції 27.01.2022. Повний текст складено та підписано 07.02.2022.

Наявні матеріли справи свідчать про те, що 16.02.2022 до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява скаржника ФОП Бачуріної Олени Павлівни про відвід судді (т.5, а.с. 211-214) в якій остання, серед іншого, зазначає про те, що 27.01.2022 Господарським судом Миколаївської області було розглянуто заяву ФОП Костенко А.А. про зміну способу виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.03.2021 у справі №915/53/20 та прийнято рішення, яким дану заяву задоволено у повному обсязі, про що ФОП Бачуріна О.П. дізналась 15.02.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

До вказаної заяви також надано роздруківку ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022, яка наразі оскаржується ФОП Бачуріною О.П., яка датована 15.02.2022 (т.5, а.с. 214-218).

Також, у наявних матеріалах справи міститься повідомлення ФОП Бачуріної О.П. від 21.02.2022 (т.5, а.с. 271, 273) в яких остання повідомляє, що ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022, якою суд змінив спосіб виконання рішення суду, за повідомленням з поштового відділення у місті Умань, надійшла в це відділення 17.02.2022 та оскаржена своєчасно.

Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про обізнаність ФОП Бачуріної О.П. про існування оскаржуваної ухвали та її змісту, принаймні з 15.02.2022.

Наведене, спростовує твердження апелянта про те, що про наявність оскаржуваної ухвали вона дізналась лише 27.07.2022.

Однак, з апеляційною скаргою ФОП Бачуріна О.П. звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду лише 04.08.2022, про що свідчить штамп на поштовому конверті в якому скарга надійшла до суду.

При цьому, колегія суддів наголошує, що скаржником не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання не була обізнана про наявність оскаржуваної ухвали та дізналась про її прийняття судом першої інстанції лише 27.07.2022.

Спростовуються наявними матеріалами справи й твердження скаржника з приводу того, що ФОП Бачуріна О.П. повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження, оскільки таких доказів останні не містять.

Навпаки, як свідчать наявні матеріли справи, у заявах від 24.01.2022 (т.5, а.с. 184), від 16.02.2022 (т.5, а.с. 211), у поясненнях від 21.02.2022 (т.5, а.с. 260, 267), повідомленнях від 21.02.2022 (т.5, а.с. 271, 275) ФОП Бачуріна О.П. вказує адресу місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Саме на вказану адресу судом першої інстанції направлялась уся поштова кореспонденція, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення (т.5, а.с. 180, 284).

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Пономарьов проти України Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 ГПК України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Однак, у порушення наведених норм апелянтом в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, не було надано суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що, зокрема, запровадження на території України воєнного стану, з урахуванням обізнаності скаржника про прийняття оскаржуваної ухвали до його запровадження, об`єктивно перешкоджало своєчасному зверненню з апеляційною скаргою до суду.

При цьому, сама по собі наявність воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку за відсутності підтвердження достатніми обставинами та належного обґрунтування причини пропуску даного строку.

Відтак, посилання скаржника лише на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду апеляційної інстанції та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на пропуск строку на подання апеляційної скарги.

З огляду на таке, колегія суддів вважає, що наведені скаржником обставини не є поважними для поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому у відповідності до приписів ст. 260 ГПК України апелянт повинен навести інші підстави для поновлення строку.

Також, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2022 року - 2481 гривні.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 2481 грн.

Проте, скаржником до апеляційної скарги доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не надано взагалі.

Згідно з ч.2 ст.260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.3,4 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме апелянту необхідно вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.01.2022, а також докази сплати судового збору у визначеному законом порядку та розмірі.

Керуючись ст. 174, ст. 234, ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бачуріної Олени Павлівни на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2022 у справі №915/53/20 залишити без руху.

Фізичній особі-підприємцю Бачуріній Олені Павлівні усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме вказати інші причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 27.01.2022, а також докази сплати судового збору у визначеному законом порядку та розмірі, протягом 10 днів з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Повідомити Фізичній особі-підприємцю Бачуріній Олені Павлівні, що при невиконанні вимог даної ухвали, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Принцевська Н.М.