ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/493/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за заявою (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину за заявою Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків
до Фізичну особу ОСОБА_2 , м. Харків код ЄДРПОУ НОМЕР_1
про визнання банкрутом
за участю :

боржника - не з`явився

кредиторів - не з`явилися

арбітражного керуючого - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 травня 2021 року визнано вимоги ОСОБА_3 у загальному розмірі 7463137,00 грн, судовий збір за подачу заяви з грошовими вимогами - 4540,00 грн.; визнано вимоги Головного управління ДПС у Харківській області у загальному розмірі 1004,66 грн. (основний платіж - 1004,66 грн., штрафна санкція - 0 грн, пеня - 0 грн), судовий збір за подачу заяви з грошовими вимогами - 4540,00 грн., визнано вимоги ОСОБА_1 у загальному розмірі 2615219,33 грн, судовий збір за подачу заяви з грошовими вимогами - 4540,00 грн. та призначено судове засідання для розгляду погодженого кредитором плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 15 червня 2021 року на 11 годин.

31 травня 2021 року до суду надійшла заява (вхідний № 12652) ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, в якій кредитор просить суд визнати недійсним договір позики, укладений 05 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що посвідчений 05 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрощенковою Г.Ю. за реєстровим № 2978 та застосувати наслідки недійсності договору у вигляді відмови ОСОБА_3 у визнанні її грошових вимог до ОСОБА_2 у розмірі 7463137,00 грн. боргу за таким договором позики від 05 жовтня 2019 року. Заяву (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним залишити без руху.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 червня 2021 року заяву (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним залишено без руху; повідомлено ОСОБА_1 про допущені недоліки заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) про визнання правочину недійсним та надано заявнику - ОСОБА_1 строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів відправлення учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів.

24 червня 2021 року ОСОБА_1 усунено недоліки шляхом надання до суду доказів відправлення учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів.

29 червня 2021 року ОСОБА_1 усунено недоліки шляхом надання до суду доказів відправлення учасникам справи копії заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 липня 2021 року прийнято заяву (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину та призначити до розгляду на "22" вересня 2021 р. о(об) 11:40.

26 липня 2021 року матеріали справи були направлені до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Господарського суду Харківської області від 15 червня 2021 року.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2021 року апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 залишено без задоволення; постанову господарського суду Харківської області від 15 червня 2021 року про визнання боржника банкрутом у справі № 922/493/21 залишено без змін.

08 листопада 2021 року матеріали справи повернуті до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 листопада 2021 року призначено заяву (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину на 18 листопада 2021 року на 11:30 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 листопада 2021 року вказано, що наступне судове засідання з розгляду заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину відбудеться 14 грудня 2021 року о 11:30 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 грудня 2021 року вказано, що наступне судове засідання з розгляду заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину відбудеться 20 січня 2022 року о 11:00 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 січня 2022 року вказано, що наступне судове засідання з розгляду заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину відбудеться 17 лютого 2022 року о 11:00 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 лютого 2022 року вказано, що наступне судове засідання з розгляду заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину відбудеться 15 березня 2022 року о 11:20 годин.

Проте, Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, дію воєнного стану на даний час продовжено.

Судове засідання у справі, призначене на 15 березня 2022 року, не відбулося у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 воєнного стану в Україні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 серпня 2022 року заяву (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину призначено на 14 вересня 2022 року о 11:20 годин.

14 вересня 2022 року електронною поштою, ОСОБА_2 подано звернення (вхідний № 9746), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

14 вересня 2022 року електронною поштою, арбітражним керуючим Гнатченко Петром Миколайовичем подані письмові пояснення (вхідний № 9721), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Боржник у судове засідання не з`явився, у наданому зверненні просить проводити судове засідання без його участі.

Арбітражний керуючий у судове засідання не з`явився, у наданому відзиві на заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину проти заяви заперечує. Також у наданих письмових поясненнях просить проводити судове засідання без його участі.

Представник ОСОБА_3 (кредитора) у судове засідання не з`явився, у наданому відзиві на заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину проти заяви заперечує.

Представник ОСОБА_1 (кредитора) у судове засідання не з`явився.

Представник Головного управління ДПС у Харківській області (кредитора) у судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину, судом встановлено наступне.

05 жовтня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 7463137,00 грн. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрощенковою Г.Ю. за № 2978.

На підтвердження отримання цих грошових коштів ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 заяву, яка підтверджує факт отримання коштів. Ця заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрощенковою Г.Ю. за № 2981.

Згідно пункту 1 договору позики, ОСОБА_2 повинен був повернути грошові кошти до 25 жовтня 2019 року. Боржник своєчасно грошові кошти ОСОБА_3 не повернув.

Потім ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М., який 08 листопада 2019 року вчинив виконавчий напис № 1621, за яким підлягає стягненню з боржника 7563137,00 грн.

15 листопада 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович відкрив виконавче провадження № 60629644, про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 7463137,00 грн.

Як зазначає ОСОБА_3 борг ОСОБА_2 перед нею до теперішнього часу не погашено.

Ухвалою господарського суду харківської області від 11 травня 2021 року було визнано грошові вимоги кредитора ОСОБА_3 .

Стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутство є спеціальною щодо загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів боржника недійсними, оскільки наведена норма передбачає додаткові специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Відповідно до частини 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутство правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Кодекс України з процедур банкрутство є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми Цивільного кодексу України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 Цивільного кодексу України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього кодексу.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним настання певних юридичних наслідків.

Згідно статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17).

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Таким чином, суд з`ясовуючи питання щодо фіктивності договору, як укладеного всупереч інтересам позивача, має з`ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, аніж це випливає зі змісту договору.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредиторами, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможнім, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що спірний правочин є штучним створенням заборгованості боржника перед сестрою ОСОБА_3 , з метою уникнення стягнення боргу на користь ОСОБА_1 .

Однак, до заяви ОСОБА_1 не надано доказів наявності умислу у сторін спірного правочину направленого на укладання фіктивного правочину. Доказів того, що спірний правочин укладено, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним також не надано суду.

Саме по собі неповернення ОСОБА_2 боргу ОСОБА_3 не доводить, що було укладено фіктивний правочин.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому треба враховувати, що свобода договору у всіх її аспектах не може мати абсолютного характеру і навіть в умовах ринкової економіки неминуче підлягає певним обмеженням, встановленим у публічних інтересах.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти) визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину.

Керуючись статтями 58-67 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями. 232-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви (вхідний № 12652 від 31 травня 2021 року) ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дати складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.09.2022 року.

Суддя Хотенець П.В.