ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Справа№ 910/916/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуримський О.В.

від відповідача: Новосад Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 (повний текст рішення складено 12.07.2022)

у справі №910/916/22 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛОГІЧНИЙ ПРОДУКТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД"

про стягнення 256 398,75 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛОГІЧНИЙ ПРОДУКТ" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (далі-відповідач) про стягнення 256 398,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався, що судовим рішенням у справі № 910/5341/21 встановлено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № П-0749/8/18 від 07.11.2017 в частині несплати позичем у строк до 30.11.2017 коштів у розмірі 455 748, 17 грн за поставку 69,870 тонн насіння соняшнику за видатковими накладними № PH - 0000047 від 08.11.2017 та № PH - 0000048 від 09.11.2017. У зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України та ст. 231 Господарського кодексу України за весь час прострочення до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання, тобто до 03.11.2021. Позивач просив стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 256 938,75 грн, яка складається з 53 678,39 грн - 3% річних за період з 01.12.2017 по 03.11.2021, 137 828,49 грн - інфляційні витрати за період з 01.12.2017 по 03.11.2021, 64 891,87 грн - пені за період з 03.11.2020 по 03.11.2021 та судові витрати.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛОГІЧНИЙ ПРОДУКТ" 191 506 грн 88 коп., з яких: 53 678 грн 39 коп. - 3 % річних, 137 828 грн 49 коп. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 2 872 грн 60 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд послався на п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України, якими продовжено строк дії карантину, тому строки, визначені ст. 257 ЦК України продовжено на строк дії такого карантину. Зазначив, що позивачем не було пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом, а розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованим та арифметично правильним.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки, яка становить 64 891,87 грн за період з 03.11.2020 по 03.11.2021, суд зазначив, що позивач відповідно до п. 4.4 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 міг звернутись до суду в межах трьох річного строку до 01.12.2020 та заявити період із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано (30.11.2017 включно), а позивачем заявлено період з 03.11.2020 по 03.11.2021, що є порушенням вимог зазначеного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" 191 506, 88 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, встановлювався чотири рази та підставою встановлення такого карантину були Постанови Кабінету Міністрів України, а саме: № 211 від 11.03.2020, № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020, та № 1236 від 09.12.2020, з відмінним правовим змістом по обмеженню прав та охоронюваних законом обов?язків громадян і юридичних осіб в різних сферах життя. Продовження строків, передбачене пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відбувається в межах кожного окремого карантину та продовжується на строк, поки діє окремий карантин. Апелянт звертає увагу на те, що згідно з рішенням суду першої інстанції обов`язок відповідача по оплаті вартості товару на користь відповідача виник 30.11.2017, як наслідок першим днем прострочки оплати платежу є 01.12.2017. Таким чином на думку апелянта, строк позовної давності по зверненню до суду із позовом про стягнення з відповідача суми боргу (відповідно ст. 257 ЦК України) є 01.12.2020.

Також, звертає увагу, що строк позовної давності припадає на дію карантину, запровадженого Постановою КМУ №641 від 22.07.2020 на строк з 01.08.2020 до 19.12.2020, таким чином, на його думку, із врахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності по зверненню до суду позивача із позовом про стягнення з відповідача суми боргу (основної суми боргу) продовжено до 19.12.2020 включно. Як зазначає апелянт, позивач в жодному разі не був позбавлений права на звернення до суду із позовом про стягнення додаткових нарахувань на суму поставки за товар (стягнення суми 3% річних, інфляційних витрат та пені) за увесь час з моменту виникнення заборгованості, а запровадження карантину внаслідок поширення коронавірусу COVID-19 не припиняло роботи судів та не обмежувало можливості із зверненням з позовом за захистом майнових інтересів учасників господарських правовідносин.

На думку апелянта, оскільки станом на дату звернення позивача до суду з позовом про стягнення основної суми (з урахуванням норм п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) строк позовної давності завершився 19.12.2020, тому звертаючись з даним позовом 24.01.2022 позивачем пропущений строк позовної давності по зверненню з такими вимогами.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 15.08.2022, зазначає, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції, рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі №910/916/22 та призначено розгляд апеляційної скарги на 19.09.2022.

Позиції учасників справи

Представник відповідча підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з ТОВ «Кернел-Трейд» 191 506,88 грн, з яких 53 678,39 грн - 3% річних та 137 828,49 грн - інфляційних витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення господарського суду м.Києва від 07.07.2022 у справі № 910/916/22 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екологічний продукт" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" (покупець) укладено договір поставки №П-0749/8/18.

Відповідно до п. 1.1 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2017 року на умовах, зазначених у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 товаром є насіння соняшнику загальною вартістю 810000,00 грн.

Згідно з п. 2.1 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 умовами поставки товару є DAP Товариство з обмеженою відповідальністю Полтавське ХПП, уч. Бобринець (Полсід (Інтер Агро Лтдтд), 27200, Кіровоградська обл., м. Бобринець, вул. Промислова, 1 згідно з правилами Інкотермс 2010.

Датою поставки товару вважається дата прийняття товару уповноваженими співробітниками вагової елеватора з відповідною відміткою на товарно-транспортній накладній (п. 2.3 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017).

У пункті 2.5 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 зазначено, що при поставці товару постачальник забезпечує надання покупцю оригінал рахунку-фактури, оригінал видаткової накладної, належно завірену копію транспортної накладної, копію свідоцтва платника ПДВ або копію витягу з реєстру платників ПДВ (якщо покупцю цей документ ще не надавався або з останньої подачі якого відбулись зміни в реєстраційних даних), реєстрацію в ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у відповідності до вимог податкового законодавства, в тому числі при складанні податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної обов`язково вказує не менше перше 4-х цифр коду УКТ ЗЕД у відповідності до п. 1.2 цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017 оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 3 банківських днів після надання постачальником покупцю документів, зазначених у п.п. 2.5., 2.6 цього договору. У разі ненадання цих документів (не здійснення дії) або неповного надання (здійснення) покупець має право затримати оплату товару або здійснити часткову оплату товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/5341/21, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021, позов ТОВ "ЕКОЛОГІЧНИЙ ПРОДУКТ" до ТОВ "КЕРНЕЛ - ТРЕЙД" задоволено та стягнено з ТОВ "КЕРНЕЛ - ТРЕЙД" на користь ТОВ "ЕКОЛОГІЧНИЙ ПРОДУКТ" суму коштів у розмірі 455 748,17 грн та 6 836,22 грн судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

19.10.2021 Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/5341/21 від 14.07.2021 видано судовий наказ.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологічний продукт" грошові кошти у розмірі 455 748,17 грн та судовий збір у розмірі 6 836,22 грн.

03.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким Олегом Леонідовичем платіжним дорученням № 1117 перераховано на рахунок позивача стягнену з відповідача за ВП № 67317753 суму коштів у розмірі 462 584,39 грн.

Звертаючись з позовом, позивач посилався на те, що з ухваленням судом у 2021 році рішення про стягнення з відповідача боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання, тобто до 03.11.2021. У зв`язку з чим, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача сум, передбачених ст.ст. 625 ЦК України, 231 ГК України за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання, тобто до 03.11.2021.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Так, апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині 3% річних та інфляційних втрат.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/5341/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологічний продукт" грошові кошти у розмірі 45 5748,17 грн та судовий збір у розмірі 6 836,22 грн.

Вказане рішення прийняте в наслідок порушення взятих на себе зобов`язань відповідачем за договором поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017, укладеного з позивачем.

На виконання судового рішення, 03.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким Олегом Леонідовичем платіжним дорученням № 1117 від 03.11.2021 перераховано на рахунок позивача стягнену з відповідача по ВП № 67317753 суму коштів у розмірі 462 584,39 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, позивачем нараховано відповідачу 53678,39 грн. - 3 % річних за період з 01.12.2017 по 03.11.2021, 137 828,49 грн - інфляційних втрат за період з грудня 2017 по вересень 2021 та 64 891,87 грн - пені.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у відзиві на позовну заяву просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність як цивільно-правова категорія наділена такими ознаками: 1) має юридичний склад; 2) позначає сплив строку; 3) має правоприпиняючий характер, оскільки припиняє право на позов у матеріальному розумінні (право на задоволення позову); 4) застосовується у випадках порушення цивільних прав та інтересів особи; 5) встановлюється щодо вимог, які мають майновий характер, і деяких нематеріальних благ, передбачених законом; 6) застосовується лише за ініціативою сторони спору.

Застосування позовної давності в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ для того, щоб те або інше обмеження права на суд (в тому числі лімітування цього права часовими рамками) вважалося виправданим, мають бути додержані такі умови:

1) обмеження не повинно перешкоджати доступу до суду в такий спосіб чи такою мірою, що б зводити нанівець саму сутність цього права;

2) таке обмеження повинно мати легітимну мету;

3) має бути забезпечене належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленою метою (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами № 22083/93, 22095/93; пункт 31 рішення від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" (Bellet v. France) за заявою № 23805/94, пункт 75 рішення від 07 грудня 2010 року у справі "Seal v. The United Kingdom" за заявою № 50330/07), а саме строк позовної давності не повинен бути очевидно й надмірно коротким (unduly short) (пункт 76 рішення від 18 березня 2008 року у справі "Dacia S.R.L. v/ Moldova" за заявою № 3052/04); застосування позовної давності має бути передбачуваним (пункт 76 рішення від 20 травня 2010 року у справі "Lelas v. Croatia" за заявою №55555/08); механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також мусить корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункт 52 рішення від 20 грудня 2007 року у справі "Phinikaridou v. Cyprus" за заявою № 23890/02).

Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 у справі № 910/5341/21 встановлено, що відповідач повинен був оплатити товар (поставлений за видатковою накладною №РН-0000047 від 08.11.2017 та за видатковою накладною №РН-0000048 від 09.11.2017) у строк до 30.11.2017 включно (відповідно до п. 3.1 Договору поставки №П-0749/8/18 від 07.11.2017).

Відповідно до положень п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України №611 від 16.06.2021 строк дії карантину встановлено до 31.08.2021.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 (зі змінами) на території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р., продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, та розрахунок 3% річних та інфляційних втрат є обгрунтованим та правильним, а доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Беручи до уваги вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі №910/916/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі №910/916/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі №910/916/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 у справі №910/916/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/916/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 20.09.2022.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко