ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 Справа № 914/1117/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянувши справу

за позовом: Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради, Львівської області, м. Дрогобич,

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Правоохонник», смт. Підбуж, Дрогобицький район, Львівська область,

третя особа на стороні відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 22-го Січня, 26А», Львівської області, м. Дрогобич,

про: стягнення заборгованості в розмірі 97 831,63 грн.,

представники сторін:

від позивача: Федис Л.І.;

від відповідача: Науменко І.В.

від третьої особи: Мхітарян І.Є.; Партика О.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до Обслуговуючого кооперативу «Правоохонник» про стягнення заборгованості в розмірі 97 831,63 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 03.07.2022 до участі у справі залучено третю особа на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « 22-го Січня, 26А», розгляд справи ухвалено здійснювати з викликом сторін.

Рух справи відображено в ухвалах та протоколах судових засідань.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття рішення, судом 12.09.2022 проголошено вступна та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням умов договору №5268 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою м. Дрогобич, вул. 22 Січня 26А у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 86 102,16 грн.

На основну суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі 10 394,80 грн. та три проценти річних в розмірі 1 334,67 грн.

Позиція відповідача

Відповідач стверджує, що обов`язок з оплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на підставі рішення у справі №914/692/21 покладається на ОСББ « 22-го Січня, 26-А».

В силу постанови КМУ від 05.03.2022 №206 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Позиція третьої особи

Третя особа позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

07 лютого 2020 року між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області та Обслуговуючим кооперативом «Правоохоронник» укладено Договір № 5268 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою м. Дрогобич, вул. 22 Січня 26А.

Відповідно до п.1. Договору виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, порядку, строки та на умовах передбачених договором.

На виконання умов Договору за період з 01 березня 2021 року по 16 листопада 2021 року позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на загальну суму 88 224,79 грн.

Пункт 17 Договору передбачає, що зняття показань вузла комерційного обліку здійснюється щомісяця споживачем та надаються виконавцеві у паперовому вигляді останнього дня місяця, в якому надавалися послуги.

У разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцеві показань відповідного вузла обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання відповідної послуги за попередні 12 місяців. Після відновлення надання показань відповідних вузлів обліку виконавець зобов`язаний здійснити перерахунок за надані послуги, а споживач зобов`язаний надати доступ представнику виконавця для зняття показників (пункт 18 Договору).

Середньодобове споживання нараховувалося з березня 2021 року по жовтень 2021 року. В листопаді 2021 року був знятий показник лічильника, який становить 2083 куб.м.

Оплата послуг здійснюється не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (пункт 16 Договору).

Відповідач частково проводив оплату отриманих послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а саме на рахунок позивача надійшли кошти: в квітні 2021 року в сумі 2 122,63 грн., що підтверджується випискою з банку.

Для стягнення наявної заборгованості позивач звертався до відповідача із претензією №1295 від 05 квітня 2022 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області № 914/692/21 від 30.06.2021 за позовом ОСББ « 22 Січня, 26-А» до КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обслуговуючий кооператив «Правоохоронник» про зобов`язання вчинити певні дії - суд зобов`язав Позивача укласти з ОСББ « 22 Січня, 26-А» колективний договір за адресою м. Дрогобич, вул. 22 Січня 26А, за тією самою адресою за якою укладений договір з відповідачем.

В мотивувальній частині рішення Господарський суд зазначив: «Укладення в судовому порядку між сторонами договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення буде підставою для припинення договору з індивідуальним споживачем, у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №5268 від 07.02.2020 укладеного з Обслуговуючим кооперативом «Правоохоронник».

На виконання рішення Господарського суду, для укладення договору з ОСББ « 22 Січня, 26-А» та розірвання договору з відповідачем і вчинення дій щодо зняття з абонентського обліку прилад обліку води відповідача було запрошено листом на 10.11.2021 на 10:00 год. Оскільки відповідач не з`явився йому було повторно надіслано виклик-повідомлення на 16.11.2021 на 10:00 год. 16 листопада 2021 року під час проведення обстеження водопровідної та каналізаційної мережі відповідача, знято покази засобу обліку з показником 03539 метрів кубічних та лічильник розпломбовано і припинено дію договору про що складено акт. Листом №7415 від. 16.11.202І відповідачу було надіслано акт обстеження, фотокопії лічильника, рахунок на оплату отриманих послуг за листопад 2021 року та акт здачі-приймання робіт за листопад 2021 року.

11 травня 2022 року відповідачу надіслано листом №7113 акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за 2021 рік і рахунки за 2021 рік для проведення оплати протягом 5-ти календарних днів, з дня їх отримання.

Також даним листом поінформовано про наявність заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в сумі 86 102,16 грн. станом на 10 травня 2022 року.

Відповідно до звіту Голови правління ОСББ « 22 Січня 26А» про результати фінансово-господарської діяльності за 2020 господарський рік перед зборами співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням вулиця 22 Січня, будинок 26-А місто Дрогобич Львівської області, в п.2 цільового кошторису, підпункт Б Вода та водовідведення мешканцям зазначено таке: «фактично всі оплати за використану воду, що їх Ви сплачуєте на розрахунковий рахунок ОСББ накопичуються та очікують часу, щоб після укладення незабаром Договору між КП «Дрогобичводоканал» та ОСББ була змога негайно, не зволікаючи, перерахувати відповідну суму на розрахунковий рахунок КП «Дрогобичводоканал» й таким чином мати водопостачання безперебійно».

У звіті відображено таблицю оплат мешканців за воду та водовідведення на накопичену суму та зафіксовано різницю між оплатами, що були здійснені на користь ОК «Правоохоронник» та фактичними даними лічильників станом на 01.04.2020 року 166,07 м. куб. води.

У звіті (ст. 9) також зазначено, що ОСББ було перераховано на рахунок КП «Дрогобичводоканал»

- у квітні 2020 року - 3199,82 гривні,

- у травні 2020 року 2251,73 гривні. Сума, яка була перерахована власниками на розрахунковий рахунок ОСББ за березень-листопад включно - 33 628,86 гривень. Накопичені кошти, за мінусом фактичної оплати становлять 28 177,31 гривні.

Про понесення відповідних витрат на оплату послуг за воду відображено і у акті про перевірку фінансово-господарської діяльності ОСББ « 22 Січня 26А» від 21.12.2020.

Як підтверджується додатками, 14 квітня 2020 року ОСББ « 22 Січня 26А» затверджено кошторис та терміни сплати внесків, додається. Згідно з кошторисом ОСББ « 22 Січня 26А» на 2021 господарський рік кредиторська заборгованість на початок господарського року становить 28 177,31 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят сім) гривень 31 копійку. Надходження ОСББ « 22 Січня 26А», в тому числі, включають надходження за використання розподілювальних комунальних послуг.

Згідно з відомостями акту про перевірку фінансово-господарської діяльності ОСББ « 22 Січня 26А» за період з 1 січня по 31 березня 2021 року від 19.04.2021, додається, сума сплачених мешканцями коштів за спожиту воду та водовідведення, за вирахуванням коштів сплачених на користь КП «Дрогобичводоканал» за березень та квітень місяці 2020 року, становить 40 301,11 гривень. Залишок на рахунку в сумі 43 029,11 гривень відображено в Акті про перевірку фінансово-господарської діяльності за період з першого квітня по 30 червня 2021 року.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», передбачено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з:

підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням;

підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення;

об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у приватній власності;

індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що:

виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п.1 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виробник зобов`язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється виключно на договірних засадах.

07 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 5268 з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Зазначеним договором сторони взяли на себе зобов`язання, відповідно, позивач - надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а відповідач - своєчасно оплачувати послуги.

Пункт 50 договору № 5268 від 07 лютого 2020 року надавав відповідачу право, попередньо повідомивши позивача, розірвати договір та надати допуск для здійснення технічного припинення надання послуг. Відповідач даним правом не скористався. Одночасно законотворець не надав позивачу права, як монополісту, ініціювати розірвання договору і припиняти надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зобов`язує: «Нового споживач у семиденний строк після прийняття об`єкта письмово повідомитивиконавця послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення про прийняття на себе зобов`язань щодо отримання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення та переукласти акт розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін».

Перехід житлового будинку від забудовника до об`єднання співвласників регулюється ч.12 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», де зазначено, що Замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом тапідключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію

Детальне роз`яснення надало Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом від 11.07.2016 №8/9-2260-16 Щодо балансоутримання (інша назва Щодо передачі закінченого будівництвом об`єкта (житлового будинку) для обслуговування до експлуатуючої організації).

Частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що замовник будівництва або попередній власник будинку зобов`язаний передати один примірник технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, співвласникам в особі їх об`єднання або особі, уповноваженій співвласниками у передбаченому цим Законом порядку. У разі якщо об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено та уповноважену особу не визначено, примірник технічної документації на будинок передається управителю, якщо його обрано відповідно до закону. Такий перелік визначений пунктом 1.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005, яким встановлено, що до складу технічної документації постійного зберігання включаються:

- технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок;

- проектно - кошторисна документація зі схемами влаштування внутрішньобудинкових мереж водопостачання, каналізації, центрального опалення, тепло-, газо-, електропостачання тощо;

- акти державної комісії про приймання жилого будинку в експлуатацію;

- паспорти котельного господарства, котлові книги, у разі наявності вбудованих та прибудованих котелень;

- паспорти ліфтового господарства;

- акти приймання-передачі жилого будинку у разі зміни його власника чи балансоутрнмувача.

Відповідач, вище зазначених документів, голові ОСББ « 22-го Січня, 26А» не надав, тому остання звернулася до Господарського суду Львівської області із позовом (справа № 914/1587/20) до ОК Правоохоронний про зобов`язання передати технічну документацію на будинок 26А, розташований на вул. 22 Січня у м. Дрогобичі.

Твердження відповідача про те, що позивач порушував права та інтереси співвласників багатоквартирного будинку « 22-го Січня 22А» не відповідає дійсності, оскільки між позивачем та мешканцями не існувало жодних зобов`язань.

Посилання відповідача на абзац п`ятий пункту 5 статті 12 закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є некоректним, бо стосується відносин відповідача і мешканців будинку. Цей нормативний акт мав би спонукати відповідача виконати вимого чинного законодавства України, передати голові ОСББ « 22-го Січня, 26А» технічну документацію на будинок та скористатися своїм правом і розірвати договір №5268 від 07 лютого 2020 року. Натомість відповідач 12 квітня 2021 року провів оплату отриманих послуг в сумі 2 122,63 грн.

чим визнав і прийняв умови договору.

Твердження відповідача, що він не мав повноважень на забезпечення мешканців багатоквартирного будинку послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є надуманим, оскільки позивач взяв на себе зобов`язання надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідачем не надано суду доказів про те, що позивач ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідач стверджує, що з моменту реєстрації у будинку 26А по вул 22 Січня у м. Дрогобичі ОСББ повноваження щодо організації забезпечення комунальних послуг і проведення за них оплат належить створеному ОСББ не відповідає дійсності, оскільки між позивачем та ОСББ « 22-го Січня, 26А» були відсутні зобов`язання. А відповідач не скористався правом припинити умови договору, виконував взяті на себе зобов`язання і проводив оплату за отримані послуги.

Твердження відповідача про те, що він не є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не відповідає дійсності, оскільки в преамбулі договору відповідач іменований власне споживачем послуг. Жодних листів чи звернень щодо внесення змін в договір чи розірвання останнього на адресу позивача не надходило.

Пункт 48 договору передбачає його пролонгацію: «Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на один рік». Відповідач в 2020 році, володіючи інформацією про створення в будинку ОСББ, будучи відповідачем про справі про витребування ОСББ документів, а саме технічної документації на будинок для укладення договору між водоканалом та ОСББ « 22-го Січня, 26А», не скористався своїм правом і не повідомив водоканал про відмову від договору, а пролонгував його на 2021 рік.

Посилання відповідача про те, що день набрання рішення законної сили по справі № 914/692/21 від 30 червня 2021 року є днем укладення господарського договору не відповідає дійсності, оскільки Господарський суд Львівської області зобов`язав КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради вчинити певні дії укласти договір. В даному контексті необхідно звернути увагу, що саме Обслуговуючим кооперативом «Правоохоронник» оскаржив рішення першої інстанції. Стаття 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання та водовідведення» передбачає, що підприємства питного водопостачання незалежно від форми власності ведуть первинний контроль якості питної води та здійснюють комерційний облік у сфері питного водопостачання за допомогою технічних засобів, що відповідають вимогам технічних регламентів.

Кабінет Міністрів України постановою від 5 липня 2019 № 690 затвердив типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і зобов`язав при укладені договору вносити інформацію, передбачену п.4 договору «характеристика вузлів комерційного обліку води», тобто зазначити: порядковий його номер; найменування та умовне позначення типу засобу вимірювальної техніки; заводський номер; перше показання/дата; місце встановлення; дата останньої періодичної повірки, міжповірочний інтервал. Тому для виконання рішення Господарського суду Львівської області № 914/692/21 від 30 червня 2021 року, а саме укладення договору - КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради повинен був на місці встановлення даного засобу комерційного обліку разом із споживачем ОСББ « 22-го Січня, 26А та ОК «Правоохоронник» зняти покази засобу комерційного обліку та скласти відповідні акти. Відповідача два рази запрошували для зняття показів засобу комерційного обліку рекомендованим листом, але останній проігнорував запрошення.

ОК «Правоохоронник» у 2020 році звертався до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення ОСББ « 22-го Січня, 26А» кримінального правопорушення - введення в оману мешканців будинку №26А у м. Дрогобич Львівської області отриманням оплати за надання послуги з водопостачання водовідведення. Своє повідомлення аргументував тим що послуги централізованого водопостачання і водовідведення фактично і юридично надавались і надаються тільки ОК «Правоохоронник».

Щодо суми штрафних санкцій суд повідомляє, що Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року забороняє нараховувати та стягувати неустойки (штрафи, пені), інфляційні нарахування, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги до припинення чи скасування воєнного стану в Україні. Оскільки відповідач є юридичною особою на нього дана заборона не поширюється.

Підсумовуючи викладене зазначаємо, що між позивачем та відповідачем діяли договірні зобов`язання. Позивач зобов`язувався надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а відповідач проводити оплату.

Жодних скарг, листів чи претензій від відповідача про неналежне виконання договору не надходило (розділ порядок оформлення претензій договору). Також відповідач мав право розірвати договір (пункт 50 договору), або повідомити про його відмову (пункт 48 договору). Також відповідач в квітні 2021 року здійснив оплату отриманих послуг чим визнав умови договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Слід також зазначити, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Враховуючи наведене, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить висновку, що надані позивачем докази в їх сукупності є більш вірогідними на доведення факту заборгованості відповідача на суму 86 102,16 грн.

Водночас, відповідач не спростував належними докази зворотнього. Всі аргументи відповідача зводяться до того, що оплата за послуги повинна була проводитись ОСББ « 22-го Січня, 26А, однак не спростовано існування правовідносин між позивачем та відповідачем за договором №5268 від 07.02.2020. Вказане не позбавляє певні господарські товариства, яким спричинено шкоду в інших правовідносинах, стати управненою стороною (кредитором).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, оскільки, відповідно до ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що такі проведено вірно. Таким чином, позовна вимога про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Правоохоронник» (82180, Львівська область, Дрогобицький район, смт. Підбуж, вулиця Івана Франка, 179, ) на користь Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Федьковича, 11, , р/р НОМЕР_1 в АТ АКБ «Львів») 97 831,63 грн. заборгованості за послуги, з яких 86 102,16 грн. основної заборгованості, 10 394,80 грн. інфляційних втрат, 1 334,67 грн. трьох відсотків річних та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.09.2022.

Суддя Горецька З.В.