ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/464/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., при секретарі судового засідання Рижій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКОЛ ОЙЛ" (вул. Відінська, 8, оф.1 Б, Рівне, 33013, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОНЕКС ПЛЮС" (вул. Джерельна, 22 А, м. Рівне, 33004, ) про стягнення 149 269 грн 81 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

07.07.2022 до Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКОЛ ОЙЛ" (далі - ТОВ "СОКОЛ ОЙЛ", позивач) надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОНЕКС ПЛЮС" (далі - ТОВ "БЕТОНЕКС ПЛЮС", відповідач), у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 202, 525, 526, 530, 610-612, 625, 629, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 123, 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд стягнути з відповідача 149 269 грн 81 коп. (з яких - 133 060 грн 00 коп. - основний борг, 14 878 грн 89 коп. - інфляційні втрати, 1 331 грн 02 коп. - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "СОКОЛ ОЙЛ" посилається на невиконання ТОВ "БЕТОНЕКС ПЛЮС" своїх зобов`язань за Договором поставки нафтопродуктів № 14/04-21, укладеного 14.04.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець), в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Ухвалою від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/464/22, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.08.2022.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 11.07.2022 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 02.08.2022 розгляд справи відкладено на 23.08.2022.

Ухвалою від 23.08.2022 оголошено перерву у судовому засіданні на 06.09.2022.

06.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечення явки адвоката ТОВ "СОКОЛ ОЙЛ" внаслідок його зайнятості у іншому судовому засіданні у Печерському суді міста Києва.

06.09.2022 судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання, що підтверджується довідкою про надіслання на їх офіційні електронну адресу ухвали від 23.08.2022.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Крім того, керівника відповідача повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання 06.09.2022 телефонограмою, яку долучено до матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників ТОВ СОКОЛ ОЙЛ та ТОВ "БЕТОНЕКС ПЛЮС" у судове засідання 23.08.2022 не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників позивача та відповідача.

Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє у його задоволенні. При цьому суд виходить із того, що ст. 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про час, дату час та місце розгляду справи, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута без представників учасників справи та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Судом встановлено, що із адреси ТОВ "БЕТОНЕКС ПЛЮС" вказаній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Джерельна, 22 А, м. Рівне, 33004) повернувся конверт із ухвалою від 11.07.2022 за трек-номером 700 із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частиною 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також необхідно зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" (який набрав чинності з 01.06.2006), ст. ст. 2, 3 та 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання. Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. При чому, згідно зі ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів.

Ухвалу від 11.07.2022 було оприлюднено 13.07.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reestr.court.gov.ua/Review/105178684, а тому відповідач мав змогу ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Відтак 31.08.2022 сплинув процесуальний строк на подання відповідачем відзиву.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 9 ст. 165 ГПК та ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

14.04.2022 між ТОВ СОКОЛ ОЙЛ (далі - постачальник) та ТОВ "БЕТОНЕКС ПЛЮС" (далі - покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 14/04-21 (далі -Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується передати в погоджені строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, викладених у Договорі, нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

Згідно з п. 2.1 Договору, товар поставляється погодженими партіями, у відповідності із заявками покупця на поставку на поставку тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо вона була надіслана письмово та/або телефоном відповідальному представнику постачальника. Поставка товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними), які підписані представниками обох сторін.

Судом встановлено, що на виконання Договору позивачем відповідно до отриманої заявки було відвантажено нафтопродуктів для відповідача, а саме:

- 14.02.2022 дизельне паливо класу F кількістю 2000 л на загальну суму 61 800 грн 00 коп. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 248 від 14.02.2022 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № Р248 від 14.02.2022;

- 23.02.2022 дизельне паливо класу Б кількістю 3 000 л на загальну суму 93 060 грн., з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 2154 від 30.12.2021 та Товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №Р2154 від 30.12.2021.

Підписання та укладання вищезазначених документів - видаткових накладних свідчить про перехід права власності на товар до відповідача, що утверджується п. 3.3 Договору.

Таким чином як вбачається із матеріалів справи, зобов`язання з поставки нафтопродуктів Позивач виконав у повному обсязі.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що загальна ціна Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом всього строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в рахунках-фактурах та накладних документах.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що Покупець зобов`язується оплачувати повну вартість Товару у строк, визначений у відповідних рахунках-фактурах.

Згідно абз. 2 пункту 3.2 Договору, платіжні документи за цим договором оформлюються згідно до умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту і форми таких документів, з обов`язковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється оплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку - фактури.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами відпуску постачальником товару покупцю згідно з вказаних видаткових накладних, постачальник виставив покупцю рахунки на оплату № 196 від 14.02.2022 на суму 61 800, 00 грн, з його оплатою упродовж 5 робочих днів та № 239 від 21.02.2022 року на суму 93 060, 00 грн., з його оплатою упродовж 5 робочих днів.

Покупець свої зобов`язання з оплати Товару виконав лише частково на суму 21 800 грн 00 коп., несплаченими залишились 133 060 грн 00 коп.

Таким чином, внаслідок наявності заборгованості ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» перед ТОВ «СОКОЛ ОЙЛ» з оплати вартості товару, поставленого відповідно до Договору, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

При цьому, як встановлено судом, позивач звертався 02.06.2022 до відповідача з вимогою від 23.05.2022 оплатити вартість поставленого товару, однак вимоги позивача залишились незадоволеними, а сама вимога не була отримана відповідачем.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отримання відповідачем продукції на загальну суму 154 860 грн 00 коп.. в т.ч. ПДВ, без заперечень на склад, що підтверджується видатковими накладними від 14.02.2022 та від 23.02.2022 підтверджує факт здійснення сторонами господарської операції поставки та прийняття продукції саме на виконання договірних зобов`язань за Договором поставки нафтопродуктів № 14/04-21 від 14.04.2021.

Також як свідчать матеріали справи, замовник (покупець, відповідач), не відмовився прийняти товар, заперечень щодо ціни, кількості чи якості товару не має, однак, всупереч умовам Договору, відповідачем здійснено оплату вказаних товарів не в повному обсязі, а лише на суму 21 800 грн 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання вчасно не виконав, за поставлений товар не розрахувався у повному обсязі, відтак позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 133 060 грн 00 коп. підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 14 878 грн 89 коп. - інфляційні втрати, 1 331 грн 02 коп. - 3 % річних.

Судом встановлено, що постачальник виставив покупцю рахунки на оплату № 196 від 14.02.2022 на суму 61 800, 00 грн та № 239 від 21.02.2022 року на суму 93 060, 00 грн., з їх оплатою упродовж 5 робочих днів.

При цьому відповідач оплатив лише 21 800 грн 00 коп.

Зважаючи на викладене у сукупності, за результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність у діях відповідача прострочення оплати за поставлений товар.

Відтак відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором:

- на суму 61 800, 00 грн - із 22.02.2022;

- на суму 93 060, 00 грн. - із 01.03.2022.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними в частині визначення періоду їх нарахування.

При цьому суд зауважує, що позивач безпідставно розпочав нарахування для відповідача інфляційних втрат на 3 % річних із 14.02.2022, тобто у період, коли відповідач був зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар.

Обґрунтована сума інфляційних втрат складає:

- з 22.02.2022 до 21.06.2022 (на суму боргу 40 000 грн 00 коп.) - 5 631 грн 43 коп.;

- з 01.03.2022 до 21.06.2022 (на суму боргу 93 060 грн 00 коп.) - 13 101 грн 52 коп.

Обґрунтована сума 3 % річних складає:

- з 22.02.2022 до 21.06.2022 (на суму боргу 40 000 грн 00 коп.) - 394 грн 52 коп.

- з 01.03.2022 до 21.06.2022 (на суму боргу 93 060 грн 00 коп.) - 864 грн 31 коп.

Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, які здійснено господарським судом, долучено до матеріалів справи.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення за Договором 14 878 грн 89 коп. - інфляційних втрат та 1 258 грн 83 коп. - 3 % річних.

При цьому господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 72 грн 09 коп. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд на підставі доказів, наданих позивачем, встановив факт перебування сторін у договірних відносинах та встановив факт порушення відповідачем прав позивача.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 149 197 грн. 72 коп. (з яких 133 060 грн 00 коп. - основний борг, 14 878 грн 89 коп. - інфляційні втрати, 1 258 грн. 83 коп. - 3 % річних.

У задоволенні вимоги про стягнення 72 грн 09 коп. (3 % річних) господарський суд відмовляє.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 1479 від 22.06.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 149 197 грн. 72 коп., то розмір судового збору пропорційно частині задоволеної вимоги становить 2 479 грн. 80 коп., який покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, судовий збір у розмірі 01 грн 20 коп. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 196, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОНЕКС ПЛЮС" (вул. Джерельна, 22 А, м. Рівне, 33004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКОЛ ОЙЛ" (вул. Відінська, 8, оф.1 Б, Рівне, 33013, ) 149 197 (сто сорок дев`ять тисяч сто дев`яносто сім) грн. 72 коп. (з яких 133 060 (сто тридцять три тисячі шістдесят) грн 00 коп. - основний борг, 14 878 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн 89 коп. - інфляційні втрати, 1 258 (одна тисяча двісті п`ятдесят вісім) грн. 83 коп. - 3 % річних).

3. В решті позовних вимог у розмірі 72 грн 09 коп. (3 % річних) відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОНЕКС ПЛЮС" (вул. Джерельна, 22 А, м. Рівне, 33004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКОЛ ОЙЛ" (вул. Відінська, 8, оф.1 Б, Рівне, 33013, ) 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 80 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано "12" вересня 2022 року.

Суддя Романюк Ю.Г.