РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.08.2022Справа № 910/21897/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Фідея»

до Міністерства оборони України

про розірвання договору

за участі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Дяченко Я.А.

Представники учасників справи:

від позивача Лебедєва А.М.

від відповідача Кривошея Д.А.

від прокуратури Маліцька Ю.С.

В судовому засіданні 23.08.2022р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, що повне рішення буде складено 06.09.2022р., проте, через завантаженість суду протягом відповідного періоду, повне рішення було складено 20.09.2022р.

СУТЬ СПОРУ:

30 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані істотною зміною обставин, а саме неможливістю контрагенту позивача виконати свої зобов`язання (постачання авіаційного палива Джет-1) перед позивачем внаслідок світової економічної рецесії, яка викликана пандемією Covid-19.

Ухвалою суду від 13.01.2022р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 15.02.2022р.

25.01.2022р. Міністерство оборони України надало суду відзив на позов, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що термін дії договору, укладеного з позивачем, сплив 31.12.2020р., що унеможливлює його розірвання. Крім того, відповідач вказує на відсутність одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, які є підставою для розірвання договору.

28.01.2022р. до суду надійшла заява про вступ у справу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.

14.02.2022р. позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 15.02.2022р. не відбулось через перебування судді Коткова О.В. на лікарняному.

Наступне підготовче засідання було призначено на 03.03.2022р.

Судове засідання 03.03.2022р. не відбулось через військову агресію російської федерації.

Ухвалою суду 19.05.2022р. після відновлення роботи Господарського суду міста Києва було призначено судове засідання на 14.06.2022р.

27.05.2022р. від Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону до суду надійшло пояснення, відповідно до яких прокуратура заперечує проти позовних вимог, з підстав, викладених в наданому поясненні.

07.06.2022р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке в судовому засіданні 14.06.2022р. було задоволено, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи до 12.07.2022р.

В судовому засіданні 12.07.2022р. судом було постановлено ухвалу про продовження на 30 днів строку проведення підготовчого провадження та оголошено перерву до 16.08.2022р.

11.08.2022р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні 16.08.2022р. судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та про призначення справи до судового розгляду по суті на 23.08.2022р.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2020р. між Міністерством оборони України (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрма «Фідея» (далі - постачальник) укладено договір № 286/1/20/61 про постачання для державних потреб нафти та дистилятів (авіаційний гас) для техніки спеціального призначення, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується у 2020 році поставити замовнику авіаційний гас, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією, якою , зокрема, визначено строк поставки з 01.11.2020р. по 30.11.2020р.

Відповідно до п. 6.3. договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором; забезпечити поставку товару у кількості, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ договору; нести ризики, яких може зазнати товар до моменту належного передачі та приймання товару одержувачем замовника.

31.01.2019р. між позивачем та компанією Coral Energy DMCC було укладено договір №СD-FF/310119 на поставку позивачу авіаційного палива Джет А-1.

07.10.2020р. компанія Coral Energy DMCC повідомила позивача про продовження строку постачання позивачу авіаційного палива Джет А-1 до 31.12.2020р. у зв`язку з світовою економічною рецесією, яка викликана пандемією Covid-19.

27.11.2020р. позивач звернувся до відповідача з листом №27/11-20/1, в якому викладено пропозицію продовжити строк поставки продукції до 31.12.2020р.

23.12.2020р. позивач звернувся до відповідача з листом №23-12-5/21, в якому викладено пропозицію продовжити строк поставки продукції до 31.12.2020р. та до якого додано копію висновку Київської торгово-промислової палати про істотну зміну обставин від 21.12.2020р. №1703-4/695.

За умовами п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Пунктом 8.3. договору визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

У висновку Київської торгово-промислової палати від 21.12.2020р. №1703-4/695 зазначено, що у зв`язку з настанням істотної зміни обставин згідно за ст. 652 ЦК України ТОВ «Фірма «Фідея» має право вимагати перегляду та внесення змін до умов Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів для техніки спеціального призначення від 28.08.2020р. №286/1/20/61 в частині перенесення термінів постачання продукції до 31.12.2020. При недосягненні згоди сторонами щодо приведення договору від 28.08.2020р. №286/1/20/61 у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, на вимогу ТОВ «Фірма «Фідея» Договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що унеможливлення виконання зобов`язань за договором про поставку для державних потреб, спричинено істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при його укладенні, а саме неможливість контрагентом позивача поставити авіаційне паливо, у зв`язку з чим позивач просить суд розірвати договір.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про поставку для державних потреб авіаційного палива, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 20 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 5 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Отже закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.02.2012 у справі № 3-9гс12.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, за умовами п. 8.2. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Пунктом 8.3. договору визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідний документ сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частинами 1, 2 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Позивачем до позовної заяви, в якості доказу істотної зміни обставин, додано висновок Київської торгово-промислової палати № 1703-4/695 від 21.12.2020р., в якому зазначено про підтвердження настання істотної зміни обставин за договором №286/1/20/61 від 28.08.2020р.

Суд, дослідивши зазначений вище висновок Київської торгово-промислової палати, зазначає, що останній не є підставою для розірвання договору, оскільки позивач звернувся до торгово-промислової палати 17.12.2020р., тобто після закінчення строку поставки товару- 30.11.2020р.

Отже, суд зазначає, що підписуючи 28.08.2020р. договір про поставку для державних потреб авіаційного палива, у пункті 1.2 якого вказано строк поставки до 30.11.2020р., позивач мав оцінити можливість своєчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе, у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази письмових пропозицій/звернень позивача під час укладення договору щодо кінцевої дати постачання товару, тобто підписуючи договір позивач погодив всі істотні умови договору без зауважень та заперечень.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що договір № 286/1/20/61 від 28.08.2020р., укладений саме між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея», участь третіх осіб у договорі не передбачена.

Крім того, відповідно до підпункту 6.3.8 пункту 6.3. договору, постачальник зобов`язаний нести ризики, яких може зазнати товар до моменту належного передачі та приймання товару одержувачем замовника.

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання позивача на обставини неможливості поставки товару у визначені договором строки, у зв`язку з тим, що компанія Coral Energy DMCC не має можливості поставити позивачу продукцію вчасно, оскільки відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому, порушення контрагентом позивача своїх зобов`язань за договором поставки за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язання постачальником товару, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності та могли бути ним передбачені при укладенні договору.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ст. 44 Господарського кодексу України, підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, укладаючи спірний договір із строком поставки товару до 30.11.2020р. позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний договором строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, від 13.06.2018 у справі № 910/17259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/496/18, від 15.08.2018 у справі № 910/21804/17, від 22.05.2019 у справі № 904/1782/19 та від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких оставин, укладаючи спірний договір з визначеним строком поставки, саме позивач повинен був врахувати його умови та об`єктивно оцінити можливість виконання зобов`язання у такий строк.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» до Міністерства оборони України про розірвання договору задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.09.2022р.

Суддя О.В. Котков