ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/2367/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг»

про забезпечення позову за вх.№2-802/22 від 19.09.2022

у справі №916/2367/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» (54001, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1, офіс 5, ; адреса для кореспонденції 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (73034, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5, )

про стягнення 415 946, 36 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» заборгованості у розмірі 415 946, 36 грн., а також судових витрат, розмір яких згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат становить 111 623, 19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №0112-1 від 01.12.2021 в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.10.2022 об 11:20.

Одночасно з пред`явленням позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», , місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км в межах суми 415 946,36 гри. та судових витрат в розмірі 111 623,19 грн.,

- накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», , місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км в межах суми 415 946,36 грн. та судових витрат в розмірі 111 623,19 грн., та знаходяться на рахунку НОМЕР_1 АТ «Райффайзен Банк Аваль», а також кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на несплату відповідачем протягом лютого 2022 року - вересня 2022 існуючої заборгованості у розмірі 310 545 грн., а також на наявність в Єдиному державному реєстрі судових рішень відкритих проваджень щодо відповідача про стягнення з останнього сум заборгованості за виконаними, але неоплаченими договорами.

Також позивач посилається на те, що відповідно до даних YouControl від 14.09.2022 - аналітична система для комплаенсу, аналізу ринків, ділової розвідки та розслідувань, яка формує повне досьє на кожну компанію України на основі відкритих даних, відстежує зміни в держреєстрах та візуалізує зв`язки між афілійованими особами, а також з офіційного сайту Державної податкової служби України, ТОВ «Механічний завод» має податковий борг, та вказує, що ТОВ «Механічний завод» має у власності 5 об`єктів нерухомості, 5 земельних ділянок, 24 транспортні засоби. Інтернет-видання Укрінформ https://www.ukrinform.ua/rubric-crimea/3478312vikradenoizo-eksgolovu-hersonskoi-oda-zauarbniki-ne-zmusili-viznati-krim rosiiskim.html.

Позивач також зазначає, що відповідно до п.2 ст.13 Закону України від 15 квітня 2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» із змінами та доповненнями здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована Російською Федерацією територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. 25 квітня 2022 року Мінреінтеграції наказом від 25.04.2022 №75 затвердило Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Наказом Мінреінтеграції від 26.08.2022 р №193 знову затверджено оновлений перелік (станом на 23.08.2022 року). До оновленого переліку територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), входить 9 областей, зокрема Херсонської (49). При цьому, відповідно до даних YouControl від 14.09.2022 аналітична система для комплаенсу, аналізу ринків, ділової розвідки та розслідувань, яка формує повне досьє на кожну компанію України на основі відкритих даних, відстежує зміни в держреєстрах та візуалізує зв`язки між афілійованими особами, місцезнаходженням ТОВ «Механічний завод» є Херсонська область, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5 км, тобто станом на сьогодні - окупована територія.

Окрім того, позивач посилається на те, що згідно з відомостями Інтернет-видання Укрінформ та Правда російськими окупантами 9 квітня 2022 викрадено директора, співзасновника та кінцевого беніфіціарного власника ТОВ «Механічний завод» ОСОБА_1 . Однією з причин викрадення також зазначають з метою заволодіння майновими правами ТОВ «Механічний завод» - «віджим бізнесу».

На думку позивача, з огляду на активні бойові дії за місцезнаходженням відповідача (територія Херсонської області ), господарська діяльність останнього може бути зупинена або взагалі припинена, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача, а майно, яке є у особи на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Щодо зустрічного забезпечення позивач зазначає, що оскільки згідно ч.1 статті 141 ГПК України суду надано право вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), то, з урахуванням обставин цієї справи, позивач пропонує суду не вимагати від позивача зустрічного забезпечення.

На підтвердження заяви про забезпечення позову позивач, серед іншого, надав у копіях: інформацію у вигляді досьє YouControl від 14.09.2022.

Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За загальним правилом встановленим вимогами ч.1 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно із частиною сьомою статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 р. № 1402-VIII у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіальне наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Наведена вище правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 25.05.2021 у справі №925/1441/20.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В даному випадку господарський суд вважає обґрунтованими посилання позивача, наведені у заяві про забезпечення позову, зокрема і на те, що з огляду на активні бойові дії за місцезнаходженням відповідача (територія Херсонської області), господарська діяльність останнього може бути зупинена або взагалі припинена, що матиме наслідком суттєве погіршення фінансового стану та платоспроможності відповідача, а майно, яке є у особи на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Також судом враховується, що тривалість судового процесу у даній справі у зв`язку із необхідністю дотримання вимог процесу щодо вручення документів відповідачу, місцезнаходження якого знаходиться на території на якій ведуться бойові дії, та невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, унеможливить виконання судового рішення у даній справі.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. З мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, дослідивши викладені позивачем доводи та надані на підтвердження цих доводів докази, врахувавши наявність зв`язку між заявленим позивачем заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність і адекватність заяви позивача позовним вимогам, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Водночас у заяві позивач просить суд вжити заходи щодо забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, а також на грошові кошти відповідача.

Щодо вжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідача, господарський суд зазначає, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Отже, накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Подібні за своїм змістом висновки щодо застосування, зокрема, статті 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 915/373/20 та від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, а також від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 і від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20 (щодо аналогічних за змістом положень Цивільного процесуального кодексу України). Колегія суддів погодилася з ними і зазначила, що не вбачає підстав для відступу від них.

Також, господарський суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не позбавляє відповідача права користування ним.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та забезпечення позову останнього шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах розміру позовних вимог - 415 9456, 36 грн. та можливими судовими витратами розмір яких відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат становить 111 623, 19 грн.

При цьому господарським судом враховується правова позиція щодо застосування норм права, зокрема п.1 ч.1 ст.137 ГПК України, яка викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020р. у справі №911/949/20, згідно з якою відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. За змістом цієї норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 та від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19.

Щодо вжиття такого заходу як накладення арешту на грошові кошти відповідача, господарський суд виходить з того, що скільки предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 415 946, 36 грн., накладення арешту на грошові кошти відповідача у такому розмірі здатне суттєво погіршити його майновий стан, у той час як накладення арешту на майно відповідача, мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 17.06.2022 у справі №908/2382/21).

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Щодо зустрічного забезпечення, то законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України), відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, ст. 137, ст. 140, ст.234 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» про забезпечення позову за вх.№2-802/22 від 19.09.2022 у справі №916/2367/22 задовольнити частково.

2.Накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (73034, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5, код ЄЛРПОУ 30667065) в межах розміру позовних вимог 415 946, 36 грн. та можливих судових витрат, розмір яких відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат становить 111 623, 19 грн.

3.В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг» (54001, м. Миколаїв, вул. Наваринська, 2/1, офіс 5, ; адреса для кореспонденції 54001, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 1).

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Механічний завод» (73034, м. Херсон, вул. Миколаївське шосе, 5, код ЄЛРПОУ 30667065)

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає чинності 21.09.2022р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 21.09.2022р.

Суддя Смелянець Ганна Євгенівна