ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. Справа№ 910/7555/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

представники сторін не викликались,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Набільського Олександра Петровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021

у справі №910/7555/21 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Набільського Олександра Петровича

до Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою"

про стягнення 68 944,86 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Набільський Олександр Петрович (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного навчального закладу "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" (відповідач) про стягнення 68 944,86 грн.

Позов подано на захист права підрядник на отримання плати за виконані та узгоджені із замовником додаткові підрядні роботи , необхідність яких виникла в процесі капітального ремонту теплопункту «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» . Позивач указував , що виконання додаткових , не передбачених проектно-кошторисною документацією робіт підтверджується складеними сторонами Актом на додаткові роботи та Дефектним Актом.

Позивачем виконані додаткові роботи на суму 68 944,86 грн. і згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт № 3 передані замовнику та прийняті ним . Станом на день подання позову вартість виконаних робіт не оплачена відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд установив, що позивачем виконані додаткові роботи на суму 68 944,86 грн., прийняті відповідачем на підставі підписаної обома сторонами підрядної документації, в якій міститься згадування дати « 15.03.2017», тож мали бути оплачені відповідачем.

Утім, місцевий господарський суд, застосувавши за заявою відповідача до спірних правовідносин правила про позовну давність, у задоволенні позову відмовив , вказуючи , що позивач звернувся до суду лише 12.05.2021, тож не може отримати судового захисту за збігом строку позовної давності .

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Набільський Олександр Петрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7555/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Наводячи підстави для скасування оскаржуваного рішення, апелянт вказав, що місцевий господарський суд не вірно визначив дату складання та підписання сторонами підрядної документації, що призвело до прийняття неправомірного рішення про відмову у позові.

За доводами позивача, проектна документація фактично була підписана не 15.03.2017, як вказав суд, а наприкінці березня - початку квітня 2017 року, але не раніше 20.03.2017. Закінчення строку позовної давності припадав на період карантину, тому строки, визначені ст. 257 ЦК України , продовжуються на період його дії - до 31.08.2021.

У апеляційній скарзі апелянт просив апеляційний господарський суд витребувати у відповідача оригінали:

- акту приймання виконаних будівельних робіт № 3;

- акту на додаткові роботи по капітальному ремонту теплопункту «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою»;

- довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат;

- Договірну ціну на будівництво Капітальний ремонт теплопункту «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою». Додаткові обсяги робіт, що здійснюються в 2017 році;

- Дефектний акт.

23.11.2021 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Набільського Олександра Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2021 у справі №910/7555/21; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено, що відзиви, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання подаються у письмовій формі протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7555/21.

12.01.2022 Державним навчальним закладом «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване , а апеляційну скаргу - без задоволення.

02.02.2022 матеріали справи № 910/7555/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Розглянувши клопотання апелянта про витребування доказів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

За змістом ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У разі наявності труднощів самостійно надати той чи інший доказ у справі відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи може скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів.

У правовідносинах, в яких виник спір, підприємець здійснював функції підрядника, тому документи, які підтверджують обсяг та характер виконаних ним підрядних робіт, повинні зберігатися у нього.

Процесуальний закон покладає на учасників справи обов`язок подавати докази до суду разом із поданням заяв по суті (позову, відзиву на позов, письмових пояснень) або у строк, встановлений судом для їх подання.

Процесуальний закон надає можливість особі подати докази поза межами встановленого законом або судом строку, але тільки за умови, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у зазначений строк з причин, що не залежали від неї.

Апелянт, заявляючи клопотання про витребування доказів, вказував , що відповідне клопотання було подане ним до місцевого господарського суду, але не було розглянуто судом. На думку скаржника, документи, які апелянт просить витребувати, підтверджують їх затвердження та підписання відповідачем наприкінці березня-початку квітня 2017 року, але не раніше 20.03.2017.

Відповідно до положень ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 наведеного кодексу встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, звертаючись до суду з відповідним клопотанням, апелянтом не надано суду доказів на підтвердження вжиття заходів щодо самостійного отримання документів, про витребування яких заявлено дане клопотання, як і не надано підтвердження неможливості отримання вищезазначеної інформації та доказів особисто апелянтом чи його представником.

При цьому, слід також наголосити, що згідно з положеннями процесуального законодавства, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, тобто збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє апелянту у задоволенні поданого клопотання.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 29.09.2016 між Державним навчальним закладом "Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Набільським Олександром Петровичем укладено Договір підряду № 29 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання по капітальному ремонту теплопункту «Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою» за адресою: м. Київ, бул. Т. Шевченко, 27.

Вартість підрядних робіт була узгоджена сторонами у розмірі 272 000 грн.

За умовами п.п. 3.1., 3.2. Договору замовник перед початком робіт на розрахунковий рахунок підрядника перераховує аванс в розмірі 30 відсотків від договірної ціни. Сума авансу становить 81 600,00 грн. Замовник оплачує загальну суму робіт після їх виконання та підписання акта прийому-передачі виконаних робіт.

Розділом 4 Договору визначено, що термін виконання робіт становить 60 робочих днів з моменту отримання авансового платежу. Окремі терміни, в т.ч. і здача робіт, може бути змінено за згодою сторін.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2. Договору після виконання робіт Підрядник в триденний строк повідомляє Замовника про готовність робіт по договору до здачі, шляхом передачі по акту приймання-здачі робіт. Замовник зобов`язаний після передачі по Акту приймання-здачі в триденний строк підписати його, або, при виявленні недоліків, скласти про це відповідний акт з участю Підрядника із зазначенням необхідних доробок та строків їх виконання. При цьому виконані роботи підлягають оплаті, а недоліки - усуваються Підрядником за власний рахунок.

За доводами позивача, 23.12.2017 сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Договору, якою внесено зміни у п. 1.2. Договору і викладено його в наступній редакції: ціна цього договору змінена та складає 320 175,43 грн..

Такі доводи підтверджуються копію та оригіналом вказаної додаткової угоди.

Інших змін до істотних умов договору підряду сторони не вносили.

Позивач стверджує, що сторони домовилися про необхідність виконання додаткових робіт, які не були передбачені кошторисом.

Ці доводи позивач підтверджує підписаним сторонами актом на додаткові роботи по капітальному ремонту теплопункту «Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та Дефектним актом.

За доводами позивача, він виконав, а відповідач прийняв додаткові роботи, вартістю 68 944,86 грн., що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт № 3, Договірною ціною на будівництво, Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва.

Заперечуючи проти вимог позову, відповідач заявив, що заборгованість в оплаті відсутня, замовником здійснена повна оплата виконаних підрядних з врахуванням Додаткової угоди № 1, укладеної сторонами 23.12.2016, а не ,як зазначено позивачем, 23.12.2017.

На доведення моменту підписання сторонами Додаткової угоди № 1 відповідач посилається на власний примірник Додаткової угоди № 1.

На доведення доводів про відсутність обов`язку зі сплати виконаних підрядних робіт, замовник надав суду першої інстанції, наявні у матеріалах справи, платіжні доручення на загальну суму 320 175,43 грн., № 688 від 13.10.2016 на суму 81 600,00 грн., № 910 від 23.12.2016 на суму 190 400,00 грн. та № 911 від 23.12.2016 на суму 48 175,43 грн.

Відповідач також вказував, що умови поданого позивачем примірнику договору не відповідають умовам примірника відповідач. Розбіжності між текстами наявних у сторін примірників договору містяться на першій сторінці тексту договору, тоді як текст другої сторінки - збігається.

Вирішуючи спір, місцевий господарський суд належним чином не проаналізував умови укладеної сторонами угоди та умови, які за законом , є істотними для договору даного виду.

Згідно з ч.1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підрядник зобов`язується збудувати і здати в строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт) , передати затверджену проектно-кошторисну документацію , якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Таким чином, строк виконання будівельних робіт, обсяг , зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та кошторису, що визначає ціну робіт, є істотними умовами договору будівного підряду.

Обидва примірники договору, як подані сторонами, містять визначення строку виконання будівельних робіт, посиланням на порядок його обчислення - 60 днів із моменту внесення авансового платежу.

При цьому згідно із п. 3.1. договору аванс сплачується замовником перед початком робіт у розмірі 30 % від договірної ціни і становить 81 600 грн.

Такий платіж був сплачений замовником згідно платіжного доручення № 688 від 13.10.2016 .

Отже, строк виконання будівних робіт із передачею їх замовнику мав закінчуватися не пізніше 14.12.2016 року.

Додатковою угодою № 1 від 23.12.2016 р. сторони домовилися про збільшення договірної ціни, при цьому інші умови договору залишилися незмінними.

Позивач стверджував, що у процесі здійснення капітального ремонту виконав додаткові роботи, які не були передбачені кошторисом ,але їх виконання узгоджено замовником, прийнято ним, а отже мають бути оплачені на суму 68 944,86 грн. Таке своє твердження позивач доводить поданим актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт , який не містить підпису підрядника і дати складання цього документу ( а.с 90-97) .

Додаткові роботи і календарний графік їх виконання ,вказував позивач, містяться у акті ( а.с. 86 -88) та календарному графіку ( а.с 89) .

Судом апеляційної інстанції установлено, що у матеріалах справи наявний дефектний акт, який стосується робіт за розділами: демонтажні роботи , водопровід і каналізація, електромонтажні роботи, відкоси та багет, вентиляція, фарбування стін і стелі, інші роботи.

З Акту № 3 про приймання виконаних будівельних робіт ( а.с. 15-22 ), який не містить дати його складання та підпису замовника, випливає, що підрядником передані, а замовником прийняті роботи, які зі за своїм характером ідентичні характеру робіт, вказаних у дефектному акті . При цьому вартість цих робіт згідно поданого позивачем акту № 3 становить 68 944,86 грн.

Вартість об`єму додаткових робіт сторонами не установлена, акт № 3 про приймання виконаних будівельних робіт таким документом апеляційний суд визнати не може.

Частиною 1 статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підтвердженням здійснення господарської операції є первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Позивачем документально не підтверджено наявність у відповідача зобов`язання з оплати йому заявленої до стягнення у даній справі вартості додаткових робіт на суму 68 944,86 грн., оскільки наданий позивачем акт приймання виконаних будівельних робіт № 3 не містить всіх обов`язкових реквізитів первинних документів, визначених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тож не є доказом передання робіт підрядником і прийняття їх замовником та, відповідно, підставою виникнення зобов`язань в силу приписів ст.ст. 854, 882 ЦК України.

За вказаних обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду не погоджується із висновком Господарського суду міста Києва щодо доведеності факту виконання позивачем та прийняття відповідачем зазначених у вказаному акті № 3 робіт і виникнення у відповідача обов`язку оплатити їх вартість позивачу з підписанням цього акта.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (ч. 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів апелянта, про захист яких заявлений даний позов, що стало підставою відмови у позові по суті, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Підстави для зміни судового рішення згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також незастосування закону , який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте мотивувальну частину рішення господарського суду у даній справі слід змінити, виклавши її в редакції даної постанови, із залишенням в силі його резолютивної частини.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В ИВ:

Відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Набільського Олександра Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2021 у справі №910/7555/21.

Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2021 у справі №910/7555/21, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, із залишенням в силі його резолютивної частини.

Матеріали справи №910/7555/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України..

Повний текст постанови складено 07.09.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук