ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Справа№ 911/3113/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

без виклику представників сторін

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Золочівської сільської ради

на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року

у справі №911/3113/21 (суддя Бацуца В. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект"

до Золочівської сільської ради

про стягнення 33 808,58 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" (далі - позивач) звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до Золочівської сільської ради (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 28 000, 00 грн основної заборгованості, 1 689, 18 грн пені, 1 133, 33 грн 3 % річних, 2 986,07 грн інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за виконані роботи згідно з договором № 14 на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області від 15.06.2020 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" та Вишенківською сільською радою.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Золочівської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" 28 000,00 грн основної заборгованості, 1 606,56 грн пені, 2 986,07 гр. інфляційних збитків, 1 108,07 грн 3 % річних та судові витрати 2 262,76 грн судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Золочівська сільська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, за твердженням скаржника, що з метою розв`язання спірних правовідносин Золочівська сільська рада зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" щодо надання копій планів топо-геодезичної зйомки, проектно-кошторисної документації влаштування спортивних майданчиків на території існуючих стадіонів в с. Петропавліське та Вишеньки Бориспільського району Київської області, як це передбачено п. 4.5. договору, оскільки це є необхідною умовою для проведення платежів по всім договорам. Зазначене обумовлено тим, що без фізичних документів, розробленої проектно-кошторисної документації - Золочівська сільська рада не має права витрачати бюджетні кошти та здійснювати платежі.

Крім того, скаржник зазначив, що вимагати додатковий примірник проектно-кошторисної документації є його правом відповідно до п. 4.5. договору підряду №14 від 15.06.2020 року. В той же час, згідно умов договору, на Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" покладено обов`язок надати такі документи на вимогу відповідача.

Проте, як зазначив скаржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" ухиляється від надання копії проектно-кошторисної документації, посилаючись на труднощі з програмним забезпеченням та вважає, що наявність підписаних актів виконаних робіт є достатньою умовою для примусового стягнення грошових коштів.

Крім того відповідач зазначав, що у Золочівської сільської ради відсутні результати виконаних позивачем робіт, а з пояснень голови Вишеньківської сільської ради убачається, що достовірно невідомо місцезнаходження оригіналів виготовлених позивачем проектів.

Разом з цим, за твердженням скаржника, у останнього до теперішнього часу відсутні результати виконаних робіт.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2022 року апеляційну скаргу Золочівської сільської ради у справі №911/3113/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2022 року апеляційну скаргу Золочівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до чинного законодавства.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Золочівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21. Призначив до розгляду апеляційну скаргу Золочівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 рокуу справі №911/3113/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників., своєю ухвалою від 02.08.2022 року.

18.08.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просив апеляційну скаргу Золочівської сільської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 залишити без змін.

Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що в поясненні від 07.02.2022 року Вишеньківській сільській голова Кулинич Тетяна Григоріївна чітко стверджує, що станом на 25.11.2020 року всі документи по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" включаючи розроблену проектно-кошторисну документацію та топо-геодезична зйомка залишилися в приміщенні Вишеньківської сільської ради. Вказане, зокрема, свідчить про недобросовісну поведінку відповідача.

При цьому, позивач просив стягнути на його користь з Золочівської сільської ради витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Золочівської сільської ради - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 15.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" (виконавець) та Вишенківською сільською радою (замовник) було укладено договір № 14 на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області (далі - договір) відповідно до умов якого виконавець приймає на себе виконання робіт по: проведенню топо-геодезичної зйомки в масштабі 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київської області (ДК 021:2015 код 71350000-6 науково-технічні послуги в галузі інженерії, 71355000-1 геодезичні послуги).

Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість робіт згідно цього договору складає 28 000, 00 грн, без ПДВ.

Згідно п. 2.2. договору замовник сплачує по виконанню робіт суму в повному обсязі згідно договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 року (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.2. договору термін виконання робіт за даним договором двадцять днів з дати заключення договору.

Пунктом 4.1. договору визначено, що по завершенні робіт виконавець надає замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт.

Крім того, між позивачем та Вишенківською сільською радою були погоджені та підписані протокол погодження про договірну ціну на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області (додаток № 1 до договору), Календарний план робіт на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області (додаток № 2 до договору), Кошторис на виготовлення топографо-геодезичних робіт території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області (додаток № 3 до договору).

Відповідно до рішення Вишеньківської сільської ради від 24.09.2019 року №1902-53-VII та рішення Гнідинської сільської ради від 20.09.2019 року №591-43-VII утворено Золочівську сільську об`єднану територіальну громаду із центром у селі Гнідин, а відповідно до рішення "Про початок повноважень депутатів Золочівської сільської ради" від 24.11.2020 року №1-1-VIII набула повноважень Золочівська сільська рада обрана Золочівською об`єднаною територіальною громадою.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" Золочівська сільська рада є правонаступником всіх прав і обов`язків Вишеньківської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем 25.06.2020 року були виконані роботи по проведенню топо-геодезичної зайомки масштабу 1: 500 дороги території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області, що підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 25.06.2020 року по договору № 14 від 15.06.2020 року на суму 28 000, 00 грн, підписаним між позивачем та Вишенківською сільською радою (наявні у матеріалах справи).

У травні 2021 року позивач звернувся до відповідача правонаступника Вишенківської сільської ради з претензією вих. № 21 від 17.05.2021 року про сплату заборгованості, у якій просив невідкладно погасити існуючу заборгованість у розмірі 28 000, 00 грн за договором № 14 від 15.06.2020 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Відповідач в свою чергу у відповідь на претензію позивача у своєму листі № 02-18/1181 від 03.06.2021 року просив надати підтверджуючі документи на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області, а саме договір, акт приймання-передачі робіт та накладну на передачу проектно-кошторисної документації.

23.06.2021 року позивач листом № 29 направив відповідачу підтверджуючі документи на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області, а саме:

- договір підряду №14 від 15.06.2020 року проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області - 1 арк.;

- протокол погодження до договору №14 від 15.06.2020 року про договірну ціну на роботу з розробки проектно-кошторисної документації - 1 арк.;

- календарний план робіт з розробки проектно-кошторисної документації - 1 арк.;

- кошторис на топографо-геодезичні роботи - 1 арк.;

- акт №1 від 25.06.2020 року виконаних робіт по договору №14 від 15.06.2020 року - 1 арк.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом було установлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду на проведення проектних робіт, та є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України (ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом (п. 1 ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що роботи виконано з дотриманням строку встановленого пунктом 3.2. договору, а акт виконаних робіт № 1 від 25.06.2020 р. по договору № 14 від 15.06.2020 року на суму 28 000, 00 грн, підписаний без зауважень та заперечень Вишенківською сільською радою в особі сільського голови Кулинич Т. Г., у зв`язку з чим прострочення Вишенківською сільською радою виконання грошового зобов`язання за договором розпочалось після остаточної здачі робіт з 26.06.2020 року і відповідно з цього моменту виникло право позивача на нарахування пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Як вже було зазначено судом, відповідач - Золочівська міська рада є правонаступником всіх прав і обов`язків Вишеньківської сільської ради.

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи не містяться докази оплати вартості робіт по договору підряду.

З огляду на викладене, оскільки строк оплати за договором настав, позивачем доведено наявність заборгованості, а відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано доказів сплати заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 28 000, 00 грн за договором № 14 на проведення топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області від 15.06.2020 року.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1689,18 грн, розрахованої за період з 17.06.2020 року по 17.12.2020 року, колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.4. договору у випадку порушення замовником умов пунктів 2.1. та 2.2. цього договору, замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом було установлено, що останній здійснено арифметично невірно, та погоджується з розрахунком суду першої інстанції, що загальний розмір пені від суми основної заборгованості згідно договору у вищевказані періоди становить 1 606, 56 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені за договором від суми основної заборгованості у вищевказані періоди у розмірі 1 606, 56 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 2 986, 07 грн інфляційних збитків та 1 133, 33 грн 3 % річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті виконаних робіт з липня 2020 року по вересень 2021 року та з 17.06.2020 року по 20.10.2021 року відповідно, у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом було установлено, що останній здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 986, 07 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом було установлено, що останній здійснено арифметично невірно, та погоджується з розрахунком суду першої інстанції, що розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди становить 1 108, 07 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 1 108, 07 грн.

Стосовно доводів скаржника, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" ухиляється від надання копій планів топо-геодезичної зйомки, проектно-кошторисної документації відповідно до п. 4.5. договору, колегія суддів відзначає наступне.

У відповіді на відзив позивач зазначав, Товариство готове передати додатковий примірник проектно-кошторисної документації "влаштування спортивного майданчику на території існуючого стадіону в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області" Золочівській сільській раді у разі сплати 15000,00 грн за виготовлення додаткових примірників, відповідно до вимог п. 4.5. договору.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, скаржником не вчинено жодних дій щодо отримання додаткового примірника проектно-кошторисної документації, а також не надано суду доказів такого звернення та доказів оплати додаткового примірника проектно-кошторисної документації. Тому, посилання відповідача у скарзі, про ненадання позивачем додаткового примірника є необґрунтовані та не підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, з огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставним клопотання скаржника про витребування у позивача завіреної копії топо-геодезичної зйомки масштабу 1: 500 території стадіону с. Вишеньки Бориспільського району Київського області, виготовлену на виконання договору №14 від 15.06.2020 року.

Водночас, твердження скаржника, що без фізичних документів, розробленої проектно-кошторисної документації - Золочівська сільська рада не має права витрачати бюджетні кошти та здійснювати платежі, не спростовує висновків суду про настання обставин з якими договір пов`язує виникнення обов`язку з оплати.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Золочівської сільської ради фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Щодо, клопотання позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи №911/3113/21 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" з огляду на наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

18.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" надало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому, зокрема на виконання ст. 124 Господарського процесуального кодексу України повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 10000,00 грн.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Армукрземпроект" на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 17.01.2022 року, додаток №3 до договору про надання правової допомоги від 17.1.2022 року (протокол узгодження послуг №3 від 03.08.2022 року), акт надання послуг №3 від 12.08.2022 року, квитанція №0.0..1 від 12.08.2022 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №000109, докази направлення відзиву на апеляційну скаргу з додатками.

Так, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 3 надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

- Ознайомлення та вивчення апеляційної скарги у справі №911/3113/21 з додатками - 30 хв;

- Ознайомлення та вивчення практики Верховного Суду - 1 год.;

- Підготовка та складення відзиву на апеляційну скаргу Золочівської сільської ради у справі № 910/31321 - 2 год. 30 хв;

Загальна вартість послуг адвоката за надані послуги складає 10000,00 грн, з розрахунку 2000,00 грн за годину роботи адвоката.

Як зазначено судом вище, в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено в повному обсязі та витрати за її розгляд покладено на відповідача, отже і витрати про надання правової допомоги позивачу підлягають стягненню з відповідача.

Положеннями ст. 128 Господарського процесуального кодексу України іншій стороні надано право заперечувати проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та на сторону, яка заявляє про неспівмірність вказаних витрат, покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Заперечень на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надійшло.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом враховано, що кожна справа має свою специфіку, а тому враховуючи всі аспекти даної справи, колегія суддів вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати не в повній мірі відповідають критеріям реальності та розумності.

На думку Північного апеляційного господарського суду, за обставин даної справи зазначені окремо в детальному акті здачі-приймання виконаних робіт ознайомлення та вивчення практики, охоплюються послугою зі здійснення складання відзиву на апеляційну скаргу.

Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 08.04.2021 року у справі № 922/2321/20.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про розподіл судових витрат шляхом стягнення з Золочівської сільської ради витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанцій загалом у розмірі 8000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Золочівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2022 року у справі №911/3113/21 залишити без змін.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

Стягнути з Золочівської сільської ради (08340, вул. Нова, буд. 1, с. Гнідин, Бориспільський район, Київська область; ідентифікаційний код 04363538) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Армукрземпроект» (08300, вул. Дзержинського, буд. 3, кв. 45, м. Бориспіль, Київська область; ідентифікаційний код 37791452) 8000,00 грн (вісім тися 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи №911/3113/21 апеляційним судом.

5. Матеріали справи №911/3113/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич