РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2022Справа № 910/4778/22
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет», Кіровоградська область, м. Світловодська

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

про стягнення 158 276,84 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми заборгованості в розмірі 143 248,32 грн, суми пені в розмірі 3 904,99 грн, суми 3% річних в розмірі 36,11 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 11 087,42 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору поставки від 02.11.2021 року в частині оплати поставленого позивачем товару.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №578 отримав ухвалу суду від 01.07.2022 про відкриття провадження у справі 11.07.2022.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 26.07.2022 року (включно).

26.07.2022 року відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву (відзив судом отримано 02.08.2022 року), в якому зазначено, що обов`язок відповідача оплатити вартість поставленого позивачем товару не настав, оскільки виникли обгрунтовані ризики в майбутьному не отримати бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у зв`язку із зупиненням реєстрації податкової накладної.

19.08.2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що в розумінні ст. 638 ЦК України, умова договору, що розрахунок за поставленимй товар здійснюється замовником на 45 банківський день з дати теєстрації податкових накладних не є істотною. Окрім того, позивачем вказано, що зобов`язання зареєструвати податкові накладні в реєстрі для включеня до податкового кредиту суми ПДВ виникає з податкового законодавства, а не з договірних відносин, тому є податковим, а не господарським зобов`язанням.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Питання щодо винесення рішення в справі відбувається з перевищенням встановленого строку у зв`язку з введенням на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а в подальшому, продовженням строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Закону України про затвердження Указу президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ (реєстр. №7168) та продовженням строку дії воєнного стану згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб до 25 травня 2022 року, а також продовженням 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 година 25 травня 2022 року строком на 90 діб, - до 23 серпня 2022 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладено Договір поставки №ОД/НХ-21-694-НЮ (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Загальна сума по договору 177 781,74 грн, у тому числі ПДВ 20% 29 630,29 грн. (п. 6.4. Договору).

Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником на 45 банківський день з дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій пло постачанню товарів (виконанню робіт, наданню послуг), які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлених чинним законодавством порядку та строку. (п. 7.2. Договору).

У разі, якщо реєстрація податкових накладних/розрахунків коригуання (далі - ПН/РК) не відбулася в ЄРПН через зупинення або відмову в реєстрації контролюючими органами ДПС, термін сплати за поставлений товар настає на 45 банківський день з дати отримання замовником від постачальника письмового повідомлення (листа) інформацією про реєстрацію контролюючими органами ДПС раніше зупинених ПН/РК (або щодо яких було відмовлено у реєстрації). (п. 7.5. Договору).

Строк дії цього Договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2021, в частині відвантаження товару - до 31.12.2021, в частині виконання обов`язків щодо розрахунків по Договору - до остаточного виконання. (п. 16.2. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили Специфікацію товарів.

На підставі видаткової накладної №83 від 30.12.2021 року позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 143 248,32 грн (товарно-транспортна накладна №Р83 від 30.12.2021 року на суму 143 248,32 грн).

30.12.2021 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату по замовленню №98 на суму 143 248,32 грн.

Відповідачем оплату отриманого товару не здійснено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з остананього суму заборгованості в розмірі 143 248,32 грн, суму пені в розмірі 3 904,99 грн, суму 3% річних в розмірі 36,11 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 11 087,42 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на п. 7.5. Договору, яким передбачено, що обов`язок з оплати вартості товару виникає лише після письмового повідомлення позивача про реєстрацію контролюючими органами ДПС зупинених податкових накладних, чого в даному випадку здійснено не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає Договір належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та є фактично за своєю правовою суттю договором купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено факт передачі позивачем відповідачу товару на суму в розмірі 143 248,32 грн на підставі видаткової накладної №83 від 30.12.2021 року, що також підтверджується товарно-транспортною накладною №Р83 від 30.12.2021 року.

Також, позивачем було виставлено рахунок на оплату по замовленню від 30.12.2021 року №98 на суму 143 248,32 грн.

При цьому, на виконання умов Договору позивачем складена податкова накладна №6 та направлена на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних 30.12.2021 року.

Позивач вказує, що відповідно до Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вказана накладна зареєстрована 14.01.2022 року.

З огляду на викладене, на думку позивача, відповідач повинен був сплатити заборгованість за отриманий товар до 08.03.2021 року включно.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що строк оплати не настав, оскільки реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, пунктом 7.5. Договору сторонами встановлено, що у разі, якщо реєстрація податкових накладних/розрахунків коригуання (далі - ПН/РК) не відбулася в ЄРПН через зупинення або відмову в реєстрації контролюючими органами ДПС, термін сплати за поставлений товар настає на 45 банківський день з дати отримання замовником від постачальника письмового повідомлення (листа) інформацією про реєстрацію контролюючими органами ДПС раніше зупинених ПН/РК (або щодо яких було відмовлено у реєстрації).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивач, укладаючи та підписуючи Договір, погодився з особливим строком оплати товару, враховуючи те, що він є платником ПДВ.

Як вбачається із наданої до матеріалів справи копії Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за № в графі «Результат обробки» зазначено: «Документ доставлено до ДПС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена».

Таким чином, в силу погоджених сторонами умов п. 7.5. Договору, строк оплати відповідачем вартості поставленого позивачем товару не настав.

Заперечення наведені позивачем у відповіді на відзив, щодо того, що зобов`язання зареєструвати податкові накладні в реєстрі для включення до податкового кредиту суми ПДВ виникає з податкового законодавства, а не з договірних відносин приймаються Судом, проте, такі заперечення не спростовують обставини погодження сторонами у Договорі особливого порядку виникнення у відповідача обов`язку з оплати отриманого від позивача товару.

При цьому, позивачем не подано до Суду документального підтвердження реєстрації податкової накладної після зупинення, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості поставленого позивачем товару.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що погоджені сторонами умови Договору не зачіпають податкових відносин, які регулюються Податковим кодексом України, а лише визначають строк оплати з урахуванням дати реєстрації податкової накладної.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару, звернення до суду з даним позовом є передчасним, а тому, позовна заява в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 143 248,32 грн задоволенню не підлягає.

Окрім того, оскільки заявлені до стягнення з відповідача сума пені, сума 3% річних та сума інфляційних втрат є похідними від основного зобов`язання, строк виконання якого не настав, відповідно відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині стягнення з відповідача фінансових та штрафних санкцій.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, враховуючи подані докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір, у розмірі 2 481,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 2 481,00 грн.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ