ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22.09.2022м. ДніпроСправа№ 904/3108/22

Суддя Ліпинський О.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "173 КВАРТАЛ", м. Кривий Ріг

до відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖІ ЕР СІ ГРУП", м. Кривий Ріг

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

про скасування рішень та визнання акту недійсним

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 173 квартал» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІ ЕР СІ ГРУП» (далі Відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі Відповідач-2), за змістом якого просить суд визнати недійсним Акт приймання-передачі нерухомого майна від 10.08.2018 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП». Крім того, Позивач просить суд скасувати рішення державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Прокопович Ганни Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43787990 від 31.10.2018 року.

Разом із позовною заявою до суду подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони вчиненні реєстраційних дій, щодо нерухомого майна: 3/10 частки споруди, яка є предметом спірного правочину.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що Позивач є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :04:447:00030, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса, 36в. Зазначена ділянка надану Позивачу для будівництва торгівельного комплексу із зупинкою громадського транспорту « 173-й квартал».

Як зазначає Позивача, відповідно до умов договору оренди землі, який був укладений з Криворізькою міською радою 22.04.2009 року, на орендованій Позивачем ділянці знаходиться тимчасова споруда торгівельного комплексу, яка підлягала знесенню що з 2002 року згідно рішення виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час власником 3/10 частини вказаної вище споруди зареєстровано Відповідача-1.

Позивач зазначає, що до теперішнього часу Відповідач-1 не вчиняв жодних дій стосовно заволодіння частиною земельної ділянки, яка перебуває в оренді Позивача, але 29.03.2022 року Позивач отримав інформацію щодо звернення Відповідача-1 до Криворізької міської ради із заявою про погодження меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що оформлюється у користування для розміщення споруди торгівельно-зупиночного комплексу « 173 квартал» згідно рішення Криворізької міської ради № 879 від 27.10.2021 року.

За доводами Позивача, Відповідач-1 набув право власності на 3/10 частки споруди всупереч приписам законодавства, зокрема, одержав її в якості внеску до статутного капіталу від Відповідача-2 на підставі оскаржуваного акта приймання-передачі від 10.08.2018 року. При цьому, Позивач стверджує, що Відповідач-2 не мав права на розпорядження відповідним майном, оскільки рішення суду, яким Відповідача-2 визнано власником 3/10 часток вказаної споруди, було скасовано ухвалою Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011 року.

Позивач стверджує, що вважаючи себе власником 3/10 часток споруди, яка по суті набута ним в супереч закону, Відповідач-1 наразі бажає оформити право користування земельною ділянкою, що знаходиться під 3/10 частками споруди, але ця земельна ділянка перебуває в користуванні Позивача, який правомірно орендує її з 2009 року.

З огляду на викладене Позивач стверджує, що Відповідач-1 порушує його право, як користувача земельної ділянки, яке відповідно до приписів ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України, підлягає захисту шляхом визнання недійсним Акта приймання-передачі нерухомого майна від 10.08.2018 року, за яким ОСОБА_1 передала до статутного капіталу ТОВ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП» зазначену частку споруди, а також, шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав власності Відповідача-1 на 3/10 частки відповідної споруди.

Таким чином, як убачається зі змісту позовної заяви, предмет даного позову направлений на захист права Позивач на користування земельною ділянкою шляхом оспорювання правочину, за яким право власності на нерухоме майно, що розташовано на відповідній ділянці перейшло від Відповідача-2 до Відповідача-1.

Здійснивши оцінку позовних матеріалів на предмет можливості їх розгляду за правилами господарського судочинства, судом встановлено наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України); справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п. 4 ст. 20 ГПК України).

Вирішуючи питання про те, чи є спір корпоративним, судам необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідні вимоги. Справи у спорах за позовами осіб, які не є акціонерами або учасниками товариства, у тому числі таким, що вибули, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

Враховуючи те, що заявлений позов не направлений на захист корпоративних прав позивача, адже останній не являється, а ні учасником ТОВ «ДЖІ ЕР СІ ГРУП», а ні учасником, який вибув із зазначеного товариства, позов по суті направлений на захист права Позивача як орендаря земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт нерухомості, що є предметом спірного акта приймання-передачі, при цьому, стороною зазначеного акта приймання-передачі є фізична особа, і правовідносини сторін цього правочину не мають ознак господарсько-правових, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до корпоративних спорів, або спорів, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, і за своїм суб`єктним складом не відноситься до юрисдикції господарських судів, а підлягає вирішенню загальними судами, за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з відмовою у відкритті провадження, сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню за ухвалою суду на підставі відповідного клопотання особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 138, 175, 233, 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Роз`яснити Позивачу право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Подану Позивачем заяву про забезпечення позову - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.09.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Ліпинський