ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/488/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Шмойлова Л.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Йосипенко С.Т. - адвокат, ордер серії АІ №1211753 від 30.06.2022;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейдінг Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Граніт"

про стягнення 21782,39 грн (згідно з заявою про збільшення позовних вимог від 05.08.2022)

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейдінг Груп" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Граніт" про стягнення 17835,23 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №13-05-2/21 від 19.05.2021.

Ухвалою суду від 14.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.08.2022.

01.08.2022 до суду від позивача надійшли пояснення від 28.07.2022.

На електронну адресу суду 10.08.2022 від представника ТОВ «"Енерджі Трейдінг Груп" надійшла заява про збільшення позовних вимог від 05.08.2022, відповідно до якої позивач просить збільшити розмір позовних вимог у справі на суму 3947,16грн за отриману електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу №13-05-2/21 від 19.05.2021 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022. Загалом позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення з відповідача заборгованості на суму 21782,39 грн основного боргу.

Ухвалою суду від 11.08.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю" Енерджі Трейдінг Груп" від 05.08.2022 про збільшення позовних вимог та постановлено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням збільшених позовних вимог; відкладено розгляд справи по суті на 14.09.2022 об 11:30.

09.09.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява від 09.09.2022 про відкладення розгляду справи через перебування головного бухгалтера та директора товариства у відпустці та не можливості прийняти участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вимоги ухвали суду від 14.07.2022 відповідач не виконав.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2022 позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, то представник позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. №12979/22 від 09.09.2022), яке обґрунтоване неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання 14.09.2022, взявши до уваги те, що розгляд справи по суті вже відкладався 11.08.2022 та обмеженість процесуальних строків розгляду справи, а також недолучення до клопотання жодних доказів, які б підтверджували дійсну неможливість відповідача забезпечити явку представника в судове засідання, враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а правом подання письмового відзиву відповідач у встановлений судом строк не скористався, суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

14.09.2022 відповідно до ст. 240 ГПК України суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов мотивований невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Граніт» обов`язку щодо оплати поставленої електроенергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за період січня -травня 2022 року позивач поставив відповідачу електроенергію за договором №13-05-2/21 від 19.05.2021, за яку відповідач розрахувався не у повному обсязі.

За даними позивача, станом на 05.08.2022 заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за спірний період становить 21782,39грн.

Відповідач в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейдінг Груп»", що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії, виданою на підставі постанови НКРЕКП від 18.11.2018 № 1383 (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Граніт» (споживач/відповідач) укладено договір №13-05-2/21 про постачання електричної енергії (далі - договір) (а.с. 11-18).

За умовами п.1.1 цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - споживач) постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Умови договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

Згідно з п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору (п.5.1. договору).

Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п.5.2 договору).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.5. договору).

У п.5.7 договору сторонами погоджено, зокрема, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання його споживачем.

Відповідно до п.п.1 п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника (п. 13.1 договору).

Заявою-приєднання (додаток №1 до договору постачання електричної енергії споживачу) визначено, що початок постачання електричної енергії - 01.07.2021 (а.с.19).

Умовами комерційної пропозиції (а.с.20-22) передбачено, що оплата електричної енергії споживачем здійснюється у наступному порядку: до 01 числа місяця постачання електричної енергії - 40% прогнозованої вартості електричної енергії; до 10 числа місяця постачання електричної енергії - 30% прогнозованої вартості електричної енергії; до 20 числа місяця постачання електричної енергії - 30% прогнозованої вартості електричної енергії. Остаточний розрахунок здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання на підставі акту купівлі- продажу електричної енергії. Акт купівлі-продажу електричної енергії складається Постачальником та направляється Споживачу до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим. Якщо Споживач протягом 5-ти днів один примірник акту, підписаного зі свого боку, не повертає Постачальнику, вважається що акт купівлі- продажу підписаний Споживачем. Переплата за куплену електричну енергію зараховується на наступний період або на вимогу Споживача може бути повернута. У разі виникнення заборгованості за поставлену електричну енергію, Споживач здійснює її оплату протягом 3-х днів з моменту підписання акту купівлі-продажу електричної енергії.

Крім того у комерційній пропозиції вказано, що рахунок на оплату надається Постачальником споживачу за 2 робочих дні до дати оплати.

В матеріалах справи містяться акти купівлі-продажу електричної енергії за період лютого-квітня 2022 року підписані представниками обох сторін, травня 2022 року (а.с. 23-25,55 - на звороті), розрахунки ціни продажу електричної енергії (а.с 26-28, 56) та докази надіслання таких за травень місяць разом із актом звірки та рахунком-фактурою відповідачу (а.с.54 на звороті, 55, 56 на звороті, 57).

У зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію в період з 01.01.2022 до 31.05.2022, яка складає 21782,39 грн.

Не проведення відповідачем розрахунків за спожиту електроенергію стало приводом для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 21782,39грн заборгованості за спожиту електроенергію обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати, з урахуванням положень ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Граніт" (11040, Житомирська обл., Олевський р-н, село Кишин, вул. Леніна, будинок 55, код 32890660) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейдінг Груп" (01010, м.Київ, вул. Московська, 8Б, код 42563884) 21782,39 грн заборгованості, 2481,00 грн витрати по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.09.22

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу

2 - позивачу (рек) + ; @mail.gov.ua;

3 - відповідачу (рек.) + .