РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.09.2022Справа №910/7289/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи"
доФірми "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідача - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор Комарова-26"
простягнення заборгованості
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Невкритий В.Ю.
від відповідача:Соколова О.П.
від третьої особи:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи" (надалі "Товариство") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фірми "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю (надалі "Фірма") про стягнення 143 639,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не було належним чином виконано взяті на себе згідно Енергосервісного контракту №1/18 від 12.06.2018 грошові зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за період з липня 2020 року по лютий 2021 року виникла заборгованість у розмірі 104 086,39 грн., про стягнення якої і подано даний позов. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зазначеного грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 39 552,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7289/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор Комарова-26" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; призначено проведення підготовчого засідання на 10.06.2021.

02.06.2021 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначав, що сторони не мали права укладати Енергосервісний контракт №1/18 від 12.06.2018 без дозволу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор Комарова-26", оскільки розпоряджатись майном, що знаходиться у спільній сумісній власності мешканців будинку можливо лише за дозволом ОСББ.

10.06.2021 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначав, що оскільки відповідач на момент укладення Енергосервісного контракту №1/18 від 12.06.2018 був управителем будинку, то він мав всі необхідні повноваження для укладення такого контракту.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2021 відкладено підготовче засідання на 29.06.2021.

29.06.2021 через відділ діловодства суду представником відповідача подано пояснення, у змісті яких викладено клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано неможливістю розгляду даної справи до розгляду справи №910/10135/20, оскільки в межах останньої вирішується питання щодо визнання недійсним Енергосервісного контракту №1/18 від 12.06.2018.

Протокольною ухвалою суду від 29.06.2021 відкладено вирішення клопотання про зупинення провадження у справі на наступне засідання; закрито підготовче провадження; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено справу до розгляду по суті на 31.08.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 зупинено провадження у справі №910/7289/21 до набрання законної сили остаточним рішенням у справі №910/10135/20; зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №910/7289/21.

11.08.2022 через відділ діловодства суду від Фірми надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №910/10135/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 поновлено провадження у справі та призначено проведення судового засідання на 01.09.2022.

В судове засідання 01.09.2022 з`явилися представники учасників справи та надали свої пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повністю, а відповідач проти позову заперечує, в його задоволенні просить відмовити.

Третя особа, повідомлена про дату, місце і час проведення судового засідання належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №810, своїх повноважних представників в судове засідання не направила, про поважні причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні 01.09.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 між Фірмою (замовник) та Товариством (виконавець) було укладено Енергосервісний контракт №1/18 від 12.06.2018 (надалі "Контракт"), у відповідності до п.п. 2.1, 2.2. якого погоджено, що за взаємною згодою сторін на умовах та в строки, визначені цим контрактом, виконавець бере на себе зобов`язання здійснити енергосервіс об`єкту енергосервісу, що розташований за адресою: м. Київ, просп. Космонавта комарова, б. 26, а замовник бере на себе зобов`язання оплатити вартість енергосервісу.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 Контракту комплекс технічних та організаційних енергозберігаючих (енергоефективних) та інших заходів, спрямованих на скорочення замовником енергосервісу споживання та витрат на оплату електроенергії, які повинен провести виконавець, визначені в додатку 1 Контракту. Складовою частиною енергосервісу є обстеження об`єкту енергосервісу, яке проводиться в строк 5 робочих днів після укладення цього Контракту.

Згідно із п.п. 5.1- 5.3 Контракту вартість енергосервісу (ціна Контракту) здійснюється за рахунок суми скорочення витрат замовника порівняно з витратами, які були б здійснені за відсутності енергосервісу, на оплату електроенергії за відповідний період на підставі цін (тарифів), що діяли у період, за який здійснюється оплата. Оплата вартості енергосервісу за контрактом здійснюється щомісяця (розрахунковий період). Вартість енергосервісу (ціна контракту) сплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавця в строк до 7 числа кожного місяця на підставі розрахунку, складеного в порядку, визначеному п. 6 цього контракту.

Відповідно до Додатку № 1 до Контракту об`єктом енергосервісу є житловий будинок з гостьовою автостоянкою, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Космонавта Комарова, б. 26. Найменуванням заходів є: обстеження об`єкту енергосервісу, демонтаж обладнання замовника на об`єкті енергосервісу, яке підлягає заміні, монтаж обладнання виконавця на об`єкті енергосервісу та введення його в експлуатацію, передача обладнання в користування замовнику відповідно до Додатку 5 до цього Контракту.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13.05.2017 зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор Комарова-26" за місцезнаходженням: м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 26.

12.03.2021 Товариство звернулося до Фірми з претензією, в якій вказувало на існування заборгованості останньої по оплаті наданих за Контрактом у період з липня 2020 року по лютий 2021 року послуг в загальному розмірі 104 086,39 грн., у зв`язку з чим вимагало погасити її.

У відповідь на вказану претензію Фірма в листі від 17.03.2021 повідомила Товариство про те, що не має жодного відношення до будинку за адресою, м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 26, а тому відсутні правові підстави для оплати відповідних послуг.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Контрактом, у зв`язку з чим вказує на існування заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг у розмірі 104 086,39 грн. та обов`язку по сплаті пені, нарахованої за час прострочення по внесенню такої оплати, у розмірі 39 552,68 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на викладені норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання та права вимоги його виконання є, зокрема, відповідний правочин.

Підставою позову позивачем визначено невиконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг у відповідності до Контракту.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 у справі №910/10135/20 за позовом Фірми до Товариства, третя особа ОСББ "Авіатор Комарова-26", про визнання договору недійсним, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13.07.2022, було задоволено позовні вимоги та визнано недійсним Контракт.

Вказані судові рішення мотивовані відсутністю у Фірми правомочностей щодо управління будинком за адресою: м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 26, в т.ч. замовлення послуг з енергосервісу відносно нього.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи суб`єктний склад учасників даної справи та справи №910/7289/21, наведений факт (незаконність Контракту) має преюдиційне значення та не підлягає повторному доведенню.

В положеннях п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 №8 зазначалося, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для повторного доказування зазначеної обставини (недійсності Контракту в силу відсутності у Фірми правомочностей щодо управління спірною будівлею), адже її існування підтверджують судові рішення у спорі, учасниками якого були сторони даної справи, які не можуть бути поставлені під сумнів (переоцінка даних фактів буде свідчити про поставлення під сумнів судових рішень у справі №910/10135/20, що є недопустимим).

За змістом ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки в судовому порядку встановлено недійсність Контракту та відсутність у Фірми правомочностей щодо управління спірною будівлею, оплата послуг щодо енергосервісу якої заявлена позивачем до стягнення з відповідача, то правові підстави вважати наявними у Товариства суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, порушених Фірмою відсутні, та як наслідок відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин позивачем не доведено існування правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати наданих згідно Контракту послуг з енергосервісу будинку за адресою: м. Київ, проспект Космонавта Комарова, 26, а, відтак, і правових підстав для застосування відповідальності за невиконання такого грошового зобов`язання у вигляді стягнення пені.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову Товариства до Фірми в повному обсязі.

В силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд даного спору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Енерджи" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 28/1, кв. 1; ідентифікаційний код 42125663) до Фірми "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675) про стягнення заборгованості відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю ""Пауер Енерджи".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.09.2022.

Суддя Р.В. Бойко