ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2022 р. Справа №921/269/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

О.І. Матущак,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №1001ВИХ-21-9096 від 30.11.2021 року (вх. № 01-05/4041/21 від 03.12.2021 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 року (суддя І.М. Гирила; повний текст рішення складено 05.11.2021 року)

у справі № 921/269/20

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі АТ «Укртрансгаз»)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (надалі ПрАТ «Тернопільміськгаз»)

про стягнення 59269053,00 грн,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Онищук М.Б. адвокат (довіреність №1-2783 від 11.11.2021 року);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву

27.04.2020 року АТ «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ПрАТ «Тернопільміськгаз» про стягнення 59269053,00 грн., з яких: 50929948,97 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 3088724,51 грн. 3% річних, 5250379,53 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач як оператор ГТС здійснив процедуру алокації та встановив наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у січні-червні 2018 року. Позивач зазначає про виникнення у відповідача обсягів негативних небалансів природного газу внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 50929948,97 грн., про що були оформлені односторонні акти надання таких послуг. Однак відповідач у встановлений договором № від 17.12.2015 року строк не оплатив заборгованість за послуги балансування, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу 3088724,51 грн. 3% річних та 5250379,53 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 5702 від 25.08.2020 року) заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що сторони не підписували додатків 1 та 2 до договору № від 17.12.2015 року щодо розподілу потужності/транспортування природного газу, що свідчить про неузгодженість сторонами істотної умови договору предмета договору, а тому такий договір в силу вимог ч.8 ст. 181 ГК є неукладеним. Зауважив, що позивач не надав доказів вчинення дій з балансування газотранспортної системи.

15.09.2021 року відповідач подав до суду першої інстанції письмові додаткові пояснення (вх. № 7560 від 15.09.2021 року), в яких зазначив про те, що укладений між сторонами договір № від 17.12.2015 року є договором перевезення, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 315 ГК України. Шестимісячний строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги за період січень-червень 2018 року сплив, що, на його переконання, є підставою для відмови в позові.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 року у справі №921/269/20 (суддя І.М. Гирила) відмовлено в позові АТ «Укртрансгаз».

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами вчинення дій з балансування газотранспортної системи у спірний період. Сторони не укладали ні додатку №1 (розподіл потужності), ні додатку №2 (транспортування) до договору, що свідчить про те, що сторони не погодили предмет договору (потужність та обсяг транспортування газу), що є істотною умовою договору. Суд поставив під сумнів достовірність наданої позивачем копії додатку №3 до договору, оскільки такий документ від імені замовника підписаний невідомою особою. При цьому відповідач заперечує факт підписання вказаного додатку. Суд вказав, що оскільки надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг, унеможливлює належне виконання умов договору, зокрема, в частині визначення вартості послуг балансування. Окрім того, односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу не можуть бути належними доказами на підтвердження визначення обсягів та вартості послуг балансування газу у спірний період. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 50929948,97 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення боргу, відмовлено й у задоволенні похідних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних та інфляційних втрат. Суд не розглядав заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки в позові відмовлено з підстав його необгрунтованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 року у справі №921/269/20, в якій просить скасувати зазначене рішення суду, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги АТ «Укртрансгаз». Звертає увагу на те, що відповідно до положень п.п. 3, 4 гл.4 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції від 07.05.2017 року) саме односторонні акти про надання послуг балансування (разом із рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу замовника послуг транспортування) фіксують визначений за результатами процедури алокації обсяг небалансу відповідача, містять розрахунок вартості наданих послуг балансування та кореспондують обов`язку ПрАТ «Тернопільміськгаз» здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів. Вважає, що суд першої інстанції помилково не врахував, що результати проведення процедури алокації, здійсненої на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації (звітів ПрАТ «Тернопільміськгаз» про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПрАТ «Тернопільміськгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за січень-червень 2018 року), відображені в звітах АТ «Укртрансгаз» по точках входу/виходу замовника послуг транспортування, які оформлені за період січень-червень 2018 року та містяться у матеріалах справи. Звертає увагу на те, що відповідач не здійснив закупівлі природного газу для ВТВ, не врегулював негативний місячний небаланс самостійно, тому АТ «Укртрансгаз» змушене було закупляти природний газ за результатами проведення відкритих торгів, що є загальнодоступною публічною інформацією. Встановлена судом відсутність додатків до договору транспортування № від 17.12.2015 року жодним чином не спростовує факт надання позивачем послуг балансування та наявність у відповідача обов?язку здійснити розрахунки за надані послуги. Крім цього, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Господарські суди вже неодноразово досліджували обставини виникнення правовідносин між сторонами щодо надання та оплати послуг балансування відповідно до укладеного договору № від 17.12.2015 року. Зокрема, рішеннями судів у справах №921/694/19, №921/312/16-г/5, №921/43/17-г/5, №921/311/16-г/5 встановлено преюдицію щодо наявності укладеного між AT «Укртрансгаз» та ПрАТ «Тернопільміськгаз» договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу (замовнику послуг транспортування) послуги балансування обсягів природного газу на умовах визначених у договорі, а відповідач оплачує вартість таких послуг. Також відповідач на виконання умов укладеного між сторонами договору перерахував на користь позивача грошові кошти за послуги балансування (обставина встановлена судами при вирішенні справ №921/312/16-г/5. №921/43/17-г/5, №921/311/16-г/5), що виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами. Отже, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції повинен був враховувати обставини, встановлені судами при розгляді справ №921/694/19, №921/312/16-г/5, №921/43/17-г/5, №921/311/16-г/5, позицію сторін щодо обставин отримання послуги балансування за договором, позаяк визнання в одній справі факту належності наданих послуг балансування за договором, реальності проведених операцій з подальшим запереченням таких подій в іншій справі є нічим іншим, як суперечливою поведінкою сторони, яка у господарських правовідносинах заборонена.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві та письмових поясненнях на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, оскаржене рішення суду вважає законним, обґрунтованим, ухваленим із дотриманням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу на те, що позивач не довів надання послуг балансування. Складені позивачем на підставі п. 11.4 договору односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу, не є належними та допустимими доказами на підтвердження визначення обсягів та вартості послуг балансування газу у спірний період. Сторони не укладали ні додатку №1 (розподіл потужності), ні додатку №2 (транспортування) до договору, тобто не погодили предмет договору (потужність та обсяг транспортування газу), що є істотною умовою договору. Додаток 3 до договору, копія якого надана позивачем, підписана від імені замовника невідомою особою, тому достовірність даного документа правомірно поставлена судом під сумнів. Надання послуг балансування перебуває у безпосередньому зв`язку з послугами транспортування природного газу, відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг, унеможливлює належне виконання умов договору, зокрема, в частині визначення вартості послуг балансування. Просить залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 року у справі №921/269/20, апеляційну скаргу AT «Укртрансгаз» без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Відповідач не делегував свого представника в судове засідання.

05.09.2022 року представник відповідача Панчук С.М., який діє на підставі довіреності №5 від 05.01.2021 року, подав через систему «Електронний суд» клопотання (вх. № 01-04/4834/22 від 05.08.2022 року) про відкладення розгляду справи №921/269/20 у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці.

За наслідками розгляду клопотання суд відмовив у його задоволенні, оскільки таке не підтверджене документально.

Враховуючи те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 17.12.2015 року між ПАТ Укртрансгаз (оператор) та ПАТ Тернопільміськгаз (замовник) укладено договір транспортування природного газу № , відповідно до якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (а.с.8-18, т.1).

Згідно з пунктом 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (далі Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В пункті 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

У відповідності до пункту 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому, додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу(п.п. 2.5-2.8 договору).

Відповідно до пункту 3.2 договору оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 договору).

У відповідності до пункту 5.4 окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (п.5.5 договору).

Відповідно до пункту 6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).

За умовами пунктів 7.1, 7.2 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua.

Розділом ІХ договору врегульовано порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

В пункті 9.1 договору сторони обумовили, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Пункт 9.2 договору передбачає: «Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою

В балансування = БЦГ х К х QБГ,

де

БЦГ базова ціна газу;

QБГ обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1».

Згідно з пунктом 9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті.

У відповідності до пункту 9.4 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов?язаний сплатити в строк, визначений п.9.4 цього договору, визначається за даними оператора (п. 9.5 договору).

Пунктом 11.1 договору визначено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг.

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до п.13.1 договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

В пункті 17.1 передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме, з 01.12.2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пункт 17.3 договору встановлює, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Сторони визнають, що додатки за 1 та 2, про які йдеться у пунктах 2.4 2.8 розділу ІІ договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, не були підписані.

В матеріалах справи наявна копія додатку 3 Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, який від імені замовника підписаний невідомою особою (без зазначення прізвища, імені та посади підписанта) (а.с. 161, т.1). Відповідач заперечує факт підписання вказаного додатку. З огляду на наведене, суд поставив під сумнів достовірність даного документа.

Як зазначалось вище, один із аргументів, на якому базуються заперечення відповідача, зводиться до того, що договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 року є неукладеним у зв`язку з тим, що сторони не підписали додатків до нього.

Однак, рішеннями господарських судів по справах № 921/312/16-г/5, №921/43/17-г/5, №921/311/16-г/5, № 921/694/19, які набрали законної сили, встановлено обставину про укладення між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу за січень 2016 року, травень-грудень 2016 року, липень 2018 року-лютий 2019 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що ним як оператором ГТС здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в січні-червні 2018 року. Обсяги небалансів підтверджуються алокаціями (звітами) ПрАТ «Тернопільміськгаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за січень-червень 2018 року, звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018 року. У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за період січень-червень 2018 року в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказаний період.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня по червень 2018 року позивач склав односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу на загальну суму 50929948,97 грн. (з додатками відповідними розрахунками вартості послуг), виставляв відповідні рахунки на оплату послуги балансування обсягів природного газу та надсилав їх відповідачу (а.с.27-56, т.1).

До зазначених актів позивач надав: 1) звіти ПрАТ «Тернопільміськгаз» про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу Тернопільміськгаз, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за відповідний місяць; 2) звіти АТ Укртрансгаз по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за відповідний місяць.

Реальність вчинення балансуючих дій та понесення позивачем пов`язаних з цим витрат підтверджується здійсненою закупівлею природного газу, закачуванням та подальшим відбором природного газу із підземних газосховищ (копії актів приймання-передачі про закупівлю природного газу у постачальників, актів приймання-передачі про закачування та відбір природного газу із підземних сховищ газу наявні в матеріалах справи а.с.5-91, т.2).

З огляду на наведене, позивач стверджує, що у відповідача перед ним виник обов?язок оплатити надані послуги балансування обсягів природного газу за спірний період на загальну суму 50929948,97 грн. Розрахунок вказаної заборгованості, а також заявлених до стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат додано до позовної заяви (а.с. 5-7, т.1).

Спірні обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірний період не було жодного постачальника природного газу.

В матеріалах справи відсутні докази про оплату відповідачем вартості послуг балансування обсягів природного газу за період січень-червень 2018 року в сумі 50929948,97 грн., що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

В силу положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин 1-4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

В пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

У відповідності до частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 року.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

В ході розгляду справи суд встановив, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року позивач (оператор) надає відповідачу (замовнику) послуги транспортування природного газу.

Пунктом 4 статті 22 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 35 Закону України «Про ринок природного газу» розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до пункти 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. Портфоліо балансування - сукупність подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу.

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Пунктом 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Відповідно до розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

За умовами пункту 2 розділу XIII Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Згідно з пунктами 1-4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Пунктами 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Згідно з пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи та яка складається з ціни закупівлі природного газу і витрат на транспортування і зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. При цьому БЦГ повинна бути визначена у гривнях за тисячу метрів кубічних та у гривнях за кВт·год (інформаційно). При розрахунку вартості послуг балансування використовується БЦГ, виражена у гривнях за тисячу метрів кубічних. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Таким чином, саме односторонні акти про надання послуг балансування (разом із рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу замовника послуг транспортування) фіксують визначений за результатами процедури алокації обсяг небалансу замовника послуг транспортування, містять розрахунок вартості наданих послуг балансування та кореспондують обов`язку замовника послуг транспортування здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів, що помилково не врахував суд першої інстанції.

Суд встановив, що в матеріалах справи містяться докази направлення позивачем відповідачу актів надання послуг балансування обсягів природного газу за січень-червень 2018 року на загальну суму 50929948,97 грн. (з додатками розрахунками вартості послуг балансування), рахунків на оплату послуг балансування обсягів природного газу та звітів по точках входу/виходу замовника послуг транспортування.

В силу положень п. 4.1 договору № від 17 грудня 2015 року відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

У відповідності із статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів про оплату відповідачем послуг балансування обсягів природного газу, наданих позивачем в січні-червні 2018 року на підставі договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року на загальну суму 50929948,97 грн.

Зважаючи на викладене, колегія суддів констатує наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50929948,97 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки оплати послуг балансування обсягів природного газу, визначені п.п. 4.1, 9.4 договору № від 17 грудня 2015 року, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3088724,51 грн. та 5250379,53 грн. інфляційних втрат за період за період з 28.02.2018 року по 13.04.2020 року.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду встановлений факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати послуг балансування обсягів природного газу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення даних позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3088724,51 грн. та 5250379,53 грн. інфляційних втрат за визначений позивачем період.

Колегія суддів вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що відсутність додатків № 1, 2 до договору вказує на неузгодженість сторонами такої істотної умови як предмет договору, а тому такий договір в силу вимог частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України є неукладеним.

По цьому питанню Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.02.2022 року, справа №918/450/20, зазначив таке.

« 9.14. ….відсутність відповідних додатків, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а, отже, й істотними в контексті предмета Договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

9.15. Водночас, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18».

У справі, що розглядається, необхідно врахувати, що рішеннями господарських судів по справах № 921/312/16-г/5, №921/43/17-г/5, № 921/311/16-г/5, № 921/694/19, які набрали законної сили, встановлено обставину про укладення між сторонами договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу за січень 2016 року, травень-грудень 2016 року, липень 2018 року-лютий 2019 року.

В силу вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевказане, у цій справі немає жодних підстав вважати договір транспортування природного газу неукладеним.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не підтвердив витрати, пов`язані з балансуванням, враховуючи таке.

З аналізу матеріалів справи встановлено, що на підтвердження реальності вчинення балансуючих дій та понесення пов`язаних з цим витрат позивач надав копії договорів про закупівлю природного газу в АТ НАК «Нафтогаз України», ТзОВ «ЕРУ Трейдінг», актів приймання-передачі природного газу від продавців, актів приймання-передачі природного газу при закачуванні та відборі природного газу з підземних сховищ.

Водночас, відповідач не спростував належними та допустимими доказами факту виникнення у нього небалансів у період з січня по червень 2018 року, відбору ним із газотранспортної системи природного газу для покриття власних виробничо-технологічних витрат, а також не надав доказів на підтвердження правомірності такого відбору.

У даній справі предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Порядок визначення місячного небалансу, надання послуг балансування та їх оплати врегульовано розділом XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

В розділі ІХ договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року сторони врегулювали порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Відповідач жодним чином не спростував доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за послуги балансування природного газу, заявлених до стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат, не надавав суду власного контрозрахунку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції не врахував вищеописаних обставин даної справи та помилково відмовив у задоволенні позову АТ «Укртрансгаз», тому колегія суддів визнає правомірними вимоги апеляційної скарги позивача стосовно скасування оскарженого судового рішення.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, необхідно врахувати таке.

У питанні транспортування «газу» як продукції існує різниця між наданням послуг з транспортування природного газу та перевезення «газу» як вантажу, у зв`язку з чим такі правовідносини мають різну правову природу.

Предметом укладеного між сторонами договору № від 17 грудня 2015 року, який є підставою позовних вимог по даній справі, є послуги транспортування природного газу (п.2.1 договору).

Згідно з преамбулою договору при його укладенні сторони керувались Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, які є спеціальними нормативними актами у цій сфері.

Вище суд посилався на пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, де зазначено, що договір транспортування це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги)

Пунктом 2.3 договору № від 17.12.2015 року визначено перелік послуг, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

З наведеного слідує, що укладений між сторонами у даній справі договір транспортування природного газу за своєю правовою природою є договором про надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу.

Згідно з ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 15.07.2022 року, справа № 921/184/21, Верховний суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив наступне:

« 9.2. За результатами перегляду справи в касаційному порядку об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, враховуючи наведене у розділі 8 цієї постанови, вбачає підстави для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.07.2020 зі справи № 920/206/19, від 23.07.2020 зі справи № 920/180/19, від 08.12.2021 зі справи № 904/949/21, про те що договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами перевезення вантажу і до правовідносин за ними підлягають застосуванню положення статей 306, 307, 315 ГК України, оскільки зазначені договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу».

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача про те, що укладений між сторонами договір транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року є договором перевезення та до спірних відносин застосовується шестимісячний строк позовної давності, передбачений ч.5 ст. 315 ГК України,.

За загальним правилом, відповідно до статей 256, 257, 268 Цивільного кодексу України на вимоги про стягнення заборгованості поширюється позовна давність тривалістю у три роки.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги балансування за період січень-червень 2018 року та похідні позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позовна заява АТ «Укртрансгаз» від 14.04.2020 року №1001ВИХ-20-1835 у справі №921/269/20 надіслана до господарського суду Тернопільської області 23.04.2020 (а.с.1, 95, т.1), в межах загального трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наслідками апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що при ухваленні оскарженого судового рішення суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому його необхідно скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №1001ВИХ-21-9096 від 30.11.2021 року (вх. № 01-05/4041/21 від 03.12.2021 року) задоволити.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 26.10.2021 року у справі №921/269/20 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (46008, м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код ЄДРПОУ 300198,97 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 3088724,51 грн. три проценти річних, 5250379,53 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на відповідача.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (46008, м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 20, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 735700,00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 1103550,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.І. Матущак