ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Справа№ 920/1124/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 (повний текст складено 25.04.2022)

у справі №920/1124/21 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області

до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача:

1) Нижньосироватська сільська рада,

2) Сумська обласна рада,

про стягнення 280078,95 грн,

за участю секретаря судового засідання: Руденко Н.С.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача (в режимі відеоконференції): Матюха Д.М. - представник;

- відповідача: Паламаренко Т.І. - адвокат;

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Державна екологічна інспекція у Сумській області (надалі Інспекція/ позивач/ скаржник) звернулась до Господарського суду Сумської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (надалі Сумихімпром/ відповідач) про стягнення збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства в розмірі 280 078,95 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що відповідач здійснював скид забруднюючих речовин разом із зворотними водами по випуску № 2 в поверхневий водний об`єкт (річку Псел) з перевищенням встановлених дозволом на спеціальне водокористування від 26.12.2018 № 351/СМ/49д-18 нормативів ГДС по БСК5, сульфатам, азоту амонійному, нітритам, марганцю, фтору, мінералізації, хлоридам в період з 23.3.2021 по 14.04.2021, чим допустив порушення вимог статей 44, 70, 95 Водного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Сумихімпром збитки в сумі 29 764,06 грн., завдані внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України, а саме 8929,29 грн. - до спеціального фонду Державного бюджету України, 5952,81 грн. - до спеціального фонду обласного бюджету Сумської обласної ради, 14881,96 грн. - до спеціального фонду місцевого бюджету Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, з початковим зарахуванням стягуваної суми на рахунок Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. Стягнуто з Сумихімпром на користь Інспекції відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 446,46 грн.

Судове рішення обґрунтоване тим, що для обрахунку завданої довкіллю шкоди, позивач помилково використовував Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі - Методика), затверджену наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009, зареєстровану в Міністерстві юстиції України від 14.08.2009 за № 767/16783, в редакції, яка була чинна на час обрахунку.

За висновком суду першої інстанції, шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення - на час його виявлення, що узгоджується зі сталою судовою практикою (постанови Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 911/2005/13 та від 12.10.2018 у справі № 925/119/18).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення, яким стягнути збитки в сумі 280 078,95 грн., завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваного судового рішення позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення та невідповідності висновків суду першої інстанції, обставинам справи в цій частині.

На переконання скаржника, Методика не є нормативно-правовим актом, яка встановлює відповідальність за порушення природоохоронного законодавства, а регламентує порядок визначення розміру збитків, завданих внаслідок такого порушення. Отримавши від відповідача довідку про якість зворотних вод на початку серпня 2021 року, інспектор Інспекції правомірно провів розрахунок збитків на підставі Методики зі змінами, які були внесені наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 119 від 16.02.2021 та набрали чинності 04.06.2021.

Крім того, скаржник звертає увагу, що Методика не містить імперативних норм, про те що вона застосовується на дату виявлення порушення або містить чіткі строки проведення розрахунку розміру збитків з дати виявлення порушення вимог природоохоронного законодавства, а відтак вимоги статті 58 Конституції України не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи в якості доказу висновок експерта, який був зроблений на замовлення відповідача, не врахував те, що експерт у дослідженні зробив свої висновки на підставі тлумачення норм права щодо застосування вимог Методики в тій чи іншій редакції, надаючи їй правову оцінку по застосуванню її на момент виявлення порушення, а не на момент набрання чинності змін до неї та проведення відповідного розрахунку. Втім, за вимогами ч. 2 статті 98 ГПК України предметом висновку експерта не можуть бути питання права, а відтак висновок експерта № 28274/31693 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 25.11.2021 не може вважатись допустимим доказом у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1124/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 у справі №920/1124/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

13.06.2022 матеріали справи №920/1124/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 у справі № 920/1124/21; розгляд справи призначено на 31.08.2022.

21.07.2022 від Сумської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Головуючий суддя Попікова О.В., яка є суддею-доповідачем, з 22.08.2022 перебувала у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 повідомлено учасників справи №920/1124/21, що розгляд апеляційної скарги Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 у справі №920/1124/21 не відбудеться 31.08.2022. Розгляд справи №920/1124/21 призначено на 14.09.2022.

19.08.2022 від Державної екологічної інспекції у Сумській області надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій заявник просить доручити проведення відеоконференції Господарському суду Сумської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2022 задоволено заяву Державної екологічної інспекції у Сумській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Колегія суддів зазначає, що сторони у справі були повідомлені про час та місце розгляду даної справи засобами електронного зв`язку, про що свідчать додані до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 роздруківки з електронної пошти суду та довідки про доставку електронного документа в електронний кабінет про направлення учасникам справи вказаної ухвали.

Позиції учасників справи.

Сумська обласна рада у відзиві з посиланням на норми чинного законодавства зазначила, що шкода за порушення вимог природоохоронного законодавства повинна частково відшкодовуватись в доход Державного бюджету, обласного та сільського бюджетів, оскільки відповідач здійснює господарську діяльність на території села Нижня Сироватка Сумської області. Також рада просила розглянути справу без участі її представника.

26.08.2022 від ПАТ «Сумихімпром» також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечувало проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області від 02.02.2021 за № 52, позивач є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Сумської області, зокрема, щодо дотримання вимог законодавства про охорону і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів.

В період з 26.04.2021 по 12.05.2021 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Шерстюком М.М., Литвин В.М., Тимохіною Н.І., Шиліною-Примаковою С.М., Кролевецьким С.Ю., Циндренко Т.М., Подлуцьким О.О. та Кулеш О.О. в присутності начальника відділу охорони навколишнього природного середовища ПАТ «Сумихімпром» Котельницької Т.В., була проведена планова перевірка з дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідачем.

По закінченню перевірки інспекторами Інспекції складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 197/04 від 12.05.2021.

У Акті встановлено факт здійснення Сумихімпромом скиду забруднюючих речовин разом із зворотними водами по випуску № 2 в поверхневий водний об`єкт (річку Псел) з перевищенням встановлених дозволом на спеціальне водокористування від 26.12.2018 № 351/СМ/49д-18 нормативів ГДС по БСК5, сульфатам, азоту амонійному, нітритам, марганцю, фтору, мінералізації, хлоридам в період з 23.3.2021 по 14.04.2021, що є порушенням вимог статей 44, 70, 95 Водного кодексу України.

У зв`язку з встановленими порушеннями, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.08.2009 за № 767/16783, позивач здійснив розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому середовищу в наслідок наднормативних скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами в період з 23.03.2021 по 14.04.2021, відповідно до якого розмір збитків складає 280 078,95 грн.

При цьому, розмір збитків, обрахований з урахуванням змін до Методики, що були внесені наказом Міндовкілля від 16.02.2021 № 119, який вступив в дію з 04.06.2021. Тобто, розмір збитків визначений позивачем за Методикою в редакції, чинній станом на час здійснення розрахунку, а не на час вчинення порушення, що тривало протягом періоду з 23 березня по 14 квітня 2021 року.

Відповідач, заперечуючи розмір завданих збитків, а не факт вчинення правопорушення, зазначив, що шкода заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

На противагу розрахунку розміру шкоди позивача відповідач подав суду висновок експерта від 25.11.2021 № 28274/31693 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, відповідно до якого розмір збитків становить 29764,06 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, на пільгових умовах.

У статті 39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що до природних ресурсів загальнодержавного значення належать, серед іншого, поверхневі води, що знаходяться або використовуються на території більш як однієї області.

Частиною 1 статті 149, статтею 151 ГК України також передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування є платним і здійснюється на підставі дозволу.

Статтею 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб (стаття 48 Водного кодексу України).

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У даних правовідносинах саме на Інспекцію покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як було установлено вище та не заперечується сторонами, протягом періоду з 23.03.2021 по 14.04.2021 відповідач допустив порушенням вимог статей 44, 70, 95 Водного кодексу України шляхом скиду забруднюючих речовин разом із зворотними водами по випуску № 2 в поверхневий водний об`єкт (річку Псел) з перевищенням встановлених дозволом на спеціальне водокористування від 26.12.2018 № 351/СМ/49д-18 нормативів ГДС по БСК5, сульфатам, азоту амонійному, нітритам, марганцю, фтору, мінералізації, хлоридам.

Розрахунок збитків, заподіяних державі, обумовлених перевищенням встановлених дозволом на спеціальне водокористування нормативів, стягнення яких є предметом спору у цій справі, здійснено позивачем на підставі Методики, яка встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами). Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб`єктами господарювання природоохоронного законодавства.

Згідно з пунктом 1.4. Методики державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і на підставі цієї Методики розраховують розмір відшкодування збитків.

Звертаюсь з апеляційною скаргою, позивач, серед іншого, заперечив висновок суду першої інстанції про те, що шкода заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушень або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

На переконання Інспекції розмір шкоди має бути обрахований на підставі Методики, чинної станом на час здійснення такого розрахунку, а не станом на час вчинення порушення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, згідно з пунктом 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1991 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції, що шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють саме на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За приписами статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Відповідач з метою обґрунтування своєї правової позиції у справі звернувся до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» з заявою про призначення судової екологічної експертизи на розгляд якої поставлено наступні питання:

1.Чи підтверджується документально «Розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС по випуску № 2, ПАТ «Сумихімпром», м. Суми» протягом 23.03-14.04.2021, виконаний старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області М.М. Шерстюк, згідно якого розмір збитків становить 280 078,95 грн?

2.Чи підтверджується документально розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС по випуску № 2, ПАТ «Сумихімпром», м. Суми, протягом 23.03-14.04.2021, наведений в відповіді на претензію №3267/15 від 25.08.2021 згідно якої розмір збитків становить 29 051,23 грн.

Як вбачається з висновку експерта №28274/31693 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи складеного 25.11.2021:

По першому питанню розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС по випуску № 2, ПАТ «Сумихімпром», м. Суми протягом 23.03-14.04.2021 виконаний старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища сумської області, згідно якого розмір збитків становить 280 078.95 грн. документально не підтверджується через

- документальне не підтвердження показника «Мі - маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т) для забруднюючої речовини («БСК5, азоту амонійного, фторидів, заліза, маса мінералізації, хлоридів), через відсутність перевищення показника ГДС вищезазначених речовин;

- документальне не підтвердження показника «Мі - маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т) для забруднюючої речовини («сульфатів», нітритів, марганцю) через не підтвердження показників «Сіф - середня фактична концентрація і-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, г/м3» та «t - тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС. год»;

- документальне не підтвердження показника «Аі - безрозмірний показник відносної небезпечності і-ї забруднюючої речовини» для забруднюючої речовини («БСК5, азоту амонійного, фторидів, заліза, маса мінералізації, хлоридів), через відсутність перевищення показника ГДС вищезазначених речовин;

- документальне не підтвердження показника «Аі - безрозмірний показник відносної небезпечності і-ї забруднюючої речовини» для забруднюючої речовини «сульфати», через використання поправного коефіцієнту « 10» для речовин значення ГДК яких більше одиниці, що не передбачено «Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів» в редакції від 27.11.2015.

По другому питанню розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС по випуску № 2, ПАТ «Сумихімпром», м. Суми, протягом 23.03-14.04.2021, наведений в відповіді на претензію № 3267/15 від 25.08.2021 згідно якої розмір збитків становить 29 051,23 грн., документально не підтверджується через:

- документальне не підтвердження показника «Мі - маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т) для забруднюючої речовини «сульфати», через не підтвердження показнику «Сіф - середня фактична концентрація і-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, г/м3;» у період 31.03.2021- 11.04.2021;

- відсутність розрахованого у відповідності до вимог «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в наслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів» показника «Мі - маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т) для забруднюючої речовини «нітрити» за 31.03.2021;

- відсутність розрахованого у відповідності до вимог «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в наслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів» показника «Аі - безрозмірний показник відносної небезпечності і-ї забруднюючої речовини» для забруднюючої речовини «нітрити» за 31.03.2021.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок експертизи № 28274/31693 від 25.11.2021, колегія суддів дійшла висновку, що даний висновок експерта не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості. Належних та допустимих доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зауважує, що одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18).

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини, подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи №917/1307/18).

Отже, під час судового провадження суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення (зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.08.2020 у справі №914/1680/18).

З урахуванням наведеного вище, судом першої інстанції правомірно прийнято висновок № 28274/31693 від 25.11.2021 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи як належний та допустимий доказ на підтвердження розміру завданих збитків в сумі 29 764,06 грн. за спірний період, які обраховані за Методикою, в редакції чинній станом на час вчинення порушення.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та зазначає, що висновок експерта не містить висновків з питань права щодо застосування Методики обрахунку збитків, а лише посилання на норми вказаного акта у відповідній редакції, що мають бути застосовані до спірних правовідносин з метою обрахунку завданих державі збитків внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 у справі 920/1124/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 15.02.2022 у справі №920/1124/21 залишити без змін.

Справу №920/1124/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 14.09.2022.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак