ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1200/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши матеріали вх.№ вх.№1249/22

за позовом акціонерного товариства Таскомбанк (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, б.30, )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 415 825,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021р. Акціонерне товариство Таскомбанк звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача 415 825,38 грн. заборгованості, у тому числі: 225 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,19 грн. - заборгованість по відсоткам(в т.ч. прострочена), 166 667,39 грн. - заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена), 5 717,52 грн. штрафу та 18 440,28 грн. пені, а також суму судових витрат.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за заявою-договором № ID5311614 від 26.09.2018р. в частині повернення кредитних коштів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2022р. позовну заяву акціонерного товариства Таскомбанк залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

04.07.2022р. Господарським судом Одеської області було скеровано запит №916/1200/22/2177/2022 на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .

08.07.2022р. до суду від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшла відповідь (вх.№1258/22), відповідно до якої було повідомлено суд, що ОСОБА_1 з 27.08.2008р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

11.07.2022р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків(вх.№12780/22), згідно якої позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1200/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 18.07.2022р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, б.30, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (вх.№11692/22 від 01.08.2022р.).

Відповідачу ОСОБА_1 ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.07.2022р. була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу: АДРЕСА_1 , яка надана відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області у відповіді на відповідний запит суду.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою "адресант відсутній за вказаною адресою", про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (вх.№11746/22 від 01.08.2022р.).

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

26.12.2016р. між акціонерним товариством Таскомбанк (банк) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) було укладено договір банківського рахунку та комплексного надання послуг №569970, відповідно до п.1.1 якого банк відкриває клієнту поточні рахунки, які зазначені у заяві про відкриття поточного рахунку.

Цей договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з дня його підписання (п. 4.1 договору).

26.12.2016р. акціонерним товариством Таскомбанк було відкрито фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 особистий рахунок № НОМЕР_2 , на підставі заяви про відкриття поточного рахунку.

26.09.2018р. Акціонерним товариством Таскомбанк (банк) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Заяву-договір №ID5311614 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT ТАСКОМБАНК (продукт Кредитний ліміт на поточний рахунок), відповідно до п.1.1 за умови наявності вільних коштів банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно п.1.2 договору, кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів позичальника, та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Відповідно до розділу 2 договору, розмір Кредиту: 300 000 (триста тисяч) (п.2.1). Валюта Кредиту: гривня (п.2.2). Вартість Кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом: 0,0001% річних (п.2.3); розмір комісійної винагороди: 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно) (п.2.3.1). Тип процентної ставки: фіксована (п.2.4). Термін і порядок погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту: згідно графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку 1 до цього договору (2.5). Термін повернення кредиту 26.09.2020р. (п.2.6).

Згідно розділу 3 договору, позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі необхідної для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту (п.3.1). Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше зазначеної у п. 2.6. цього договору (п.3.2). У випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п3.3).

Відповідно до розділу 4 договору, цей договір, правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТаскомбанкК та Цінові параметри продукту є Кредитним договором (п.4.1). Цей Договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України, в зв`язку із чим: умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому (п.4.2.1); особа, що виявила намір укласти договір, не може запропоновувати банку внести зміни до запропонованих умов договору або запропонувати включення до договору свої умов (п.4.2.2); підписання договору є підтвердженням наміру позичальника укласти кредитний договір, а дата підписання вважається датою укладання договору (п.4.3).

Додатком №1 до заяви-договору №ID5311614 про приєднання, сторонами погоджено графік погашення кредиту, відповідно до якого позичальником мало бути сплачено щомісячно: в термін до 26.08.2019р. 17 750,02 грн.; в термін до 26.05.2020р. 17 750,01 грн.; в термін до 26.09.2020р. 17 750 грн.

Згідно витягу з правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» по продукту: Кредит на розвиток бізнесу, визначено наступні умови надання кредиту по продукту «Кредит на розвиток бізнесу»:

- п.п 18.2.1.1. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту Кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта (поповнення оборотних коштів та придбання основних засобів), в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом та інших винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим розділом Правил. Розмір процентів, комісій та додаткових винагород Банку за надання Кредиту встановлюється у Цінових параметрах продукту, які розміщені на офіційному Сайті Банку та є невід`ємною частиною цих Правил (далі - Цінові параметри). Банк самостійно визначає розмір Кредиту, який може бути наданий Клієнту. Істотні умови Кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, щомісячна комісія, розмір щомісячних платежів, їх кількість та дати їх здійснення) вказуються в Заяві-договорі про приєднання клієнта до цих Правил (далі - Заява). Клієнт приєднується до Правил шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі "ТАС24|БІЗНЕС" або через інший сервіс електронного документообігу, або іншим шляхом. Підписана Заява разом з цими Правилами та ціновими параметрами продукту (далі - Цінові параметри), які зазначені на офіційному Сайті Банку, становить кредитний договір, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору (далі - «Договір»);

- п.п 18.2.1.2. повернення Кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення Кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами Договору. Остаточний строк погашення заборгованості за Кредитом є дата повернення Кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування Кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення Кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг "ТАС24|БІЗНЕС", sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості за Кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення Кредиту є дата останнього платежу;

- п.п 18.2.1.3. за користування Кредитом Клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління Кредитом в розмірі, що зазначені в Заяві та Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному Сайті Банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління Кредитом є дати сплати платежів, зазначені в Заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються простроченими;

- п.п. 18.2.1.5. у разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 18.2.1.2, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення;

- п.п. 18.2.2.2.2., 18.2.2.2.3., 18.2.2.2.4. Клієнт зобов`язується, зокрема: оплатити щомісячні проценти та щомісячну комісію за управління Кредитом згідно з Ціновими параметрами до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку; повернути Кредит у строки і в сумах, як встановлено в п. 18.2.1.2, 18.2.2.3.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити Банку комісії 18.2.2.3.5., 18.2.2.2.6;

- п.п 18.2.2.3.8. Банк, не залежно від настання строків виконання зобов`язань Клієнтом за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п.п 18.2.2.2.5. цього договору або порушення Клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів;

- п.п 18.2.4.1. за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п 18.2.1.1., 18.2.1.2., 18.2.1.3. цього договору Клієнт сплачує проценти та комісію за управління кредитом у розмірі, який зазначено в Цінових параметрах;

- відповідно до п.п 18.2.4.2., 18.2.4.3. відповідно до ст.212 ЦК України у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п 18.2.2.2.2., 18.2.2.2.3. цього договору клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті банку. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, які зазначені у заяві (у графіку погашення кредиту). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення комісії за управління кредитом, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту;

- п.п 18.2.4.7., 18.2.4.8. розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується. Розрахунок щомісячної комісії за управління кредитом проводиться Банком щомісяця відповідно до графіку погашення кредиту;

- п.п 18.2.5.1. у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів та комісії за користування Кредитом, передбачених цим розділом Правил, або строків повернення Кредиту, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

- п.п 18.2.5.2. визначено, що нарахування неустойки та/або штрафу, який визначений в Цінових параметрах, за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано Клієнтом. У випадку порушення цільового використання Кредиту Клієнт сплачує Банку штраф у розмірі 25% (двадцять п`ять відсотків) від суми Кредиту, використаної не за цільовим призначенням. Сплата штрафу здійснюється в гривні. У випадку порушення зобов`язань, вказаних у п. 18.2.2.2.7, 18.2.2.2.9 цього розділу Правил, Клієнт сплачує штраф у розмірі 2% (два відсотки) від розміру Кредиту, діючого на момент застосування штрафу;

- п.п 18.2.6. договір, а саме - обслуговування Кредиту Клієнта, набирає чинності з моменту підписання Клієнтом Заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг та обслуговування корпоративних клієнтів, та діє до повного виконання зобов`язань Сторонами за цим договором.

26.09.2018р. АТ «Таскомбанк» в особі Бочарова С.В. та позичальником ОСОБА_1 було підписано заяву-договір №ID5311614 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT ТАСКОМБАНК (продукт Кредитний ліміт на поточний рахунок) електронними цифровими підписами, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з електронного сервісу.

На виконання заяви-договору №ID5311614 від 26.09.2018р. AT Таскомбанк перерахувало ФОП ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 300 000 грн.

Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе обов`язків із повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, розмір якої станом на 17.03.2022р. складає 415 825,38 грн., у тому числі: 225 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,19 грн. - заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена), 166 667,39 грн. - заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена), 5 717,52 грн. штрафу та 18 440,28 грн. пені.

Невиконання позичальником обов`язку зі сплати заборгованості за заявою-договором №ID5311614 від 26.09.2018р., і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, розмір якої станом на 17.03.2022р. складає 415 825,38 грн.

З інформації у відкритих джерелах вбачається, що 28.05.2019р. ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням, про що внесено запис №8118404.

Відомості з відкритих джерел судом приймаються до уваги, з огляду на те, що наразі в Україні введено воєнний стан, внаслідок чого, зокрема, обмежено доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у зв`язку із проведенням технічних робіт.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.1 ст. 52 ЦК України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею, як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. по справі №338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Судом враховано, що припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо господарського договору, який укладений між суб`єктами господарської діяльності.

Тобто, стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі її підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №760/13915/18 від 26.06.2019р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2018р. АТ Таскомбанк (банк) та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) було укладено заяву-договір №ID5311614 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT ТАСКОМБАНК (продукт Кредитний ліміт на поточний рахунок), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 300 000 грн., а позичальник зобов`язався належним чином використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,0001%, комісійну винагороду у розмірі 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно) та повернути кредит в термін до 26.09.2020р.

Вказану заяву-договір №ID5311614 від 26.09.2018р. про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT ТАСКОМБАНК (продукт Кредитний ліміт на поточний рахунок) було підписано електронними цифровими підписами, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з електронного сервісу.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З правового аналізу умов укладеної між сторонами заяви-договору №ID5311614 від 26.09.2018р. випливає, що за своєю правовою природою вказана заява є кредитним договором.

Згідно приписів ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання заяви-договору №ID5311614 від 26.09.2018р. AT Таскомбанк перерахувало ФОП ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 300 000 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка по рахунку відповідача (а.с 20-22).

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Суд зауважує, що надана позивачем до суду виписка з поточного рахунку № НОМЕР_2 є належним доказом перерахування банком кредитних коштів відповідачу, в силу вимог ст. 74 ГПК України.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, відповідач сплатив АТ «Таскомбанк» кошти: в рахунок здійснення погашення тіла кредиту - 75 000 грн.; в рахунок сплати процентів - 0,14 грн.; в рахунок сплаченої комісії - 32 832,61 грн.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем за заявою-договором №ID5311614 від 26.09.2018р. (а.с.23-26), враховуючи те, що відповідач у встановлені договором строки не здійснив повернення кредитних коштів, не сплатив відсотки за користування наданим кредитом, у ОСОБА_1 станом на 17.03.2022р. утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 225 000 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 0,19 грн. (за період з 26.09.2018р. по 26.09.2020р.).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобов`язань за заявою-договором №ID5311614 від 26.09.2018р., а саме у встановлені договором строки не здійснив повернення кредитних коштів та відсотків за користування наданим кредитом.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем кредитних коштів та відсотків за користування наданим кредитом в матеріалах справи відсутні, з урахуванням вищевикладеного, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 225 000 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 0,19 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комісії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.3.2 заяви-договору №ID5311614, сторони встановили, що розмір комісійної винагороди складає - 1,75% від суми виданого кредиту (щомісячно). При цьому, згідно п. 2.6 заяви-договору №ID5311614, термін повернення кредиту 26.09.2020р.

З розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, - на підставі п.2.3.2 заяви-договору №ID5311614, вбачається нарахування відповідачу комісії у розмірі 1,75%, за період з 26.09.2018р. по 29.12.2021р., розмір якої станом 17.03.2022р. складає 166 667,39 грн.

Водночас, оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 1,75% в сумі 166 667,39 грн., суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.

Так, у означеній постанові Верховного суду викладено наступну правову позицію.

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує кошти, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, враховуючи, що строк кредитування, закінчився 26.09.2020р., доказів зворотного матеріали справи не містять, банк фактично втратив можливість нарахування процентів на підставі п.2.3.2 заяви-договору №ID5311614 від 26.09.2018р.

Враховуючи наведене, судом здійснено власний розрахунок заборгованості по комісії у розмірі 1,75% від суми виданого кредиту, за період з 26.09.2018р. по 26.09.2020р., з урахуванням здійснених відповідачем проплат в розмірі 32 832,61 грн., що вбачається з розрахунку, наданого позивачем, - відповідно до якого сума процентів з комісії становить 93 167,39 грн.

Враховуючи наведене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії підлягають частковому задоволенню на суму 93 167,39 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.3 заяви-договору №ID5311614 від 26.09.2018р., сторони погодили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається нарахування позивачем пені за несвоєчасну сплату відповідачем кредиту, за період з 17.09.2021р. по 28.12.2021р., розмір якої станом на 17.03.2022р. складає 18 440,28 грн.

При цьому, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211, від 20.05.2020 №392, від 22.04.2020р. № 291, від 04.05.2020 р. № 343, від 22.07.2020р. № 641, від 26.08.2020 р. № 760, від 13.10.2020р. №956, від 09.12.2020р. № 1236, № 104 від 17.02.2021р., № 405 від 21.04.2021р., № 611 від 16.06.2021р., від 19 серпня 2022 р. № 928 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із внесеними змінами) було установлено з 12 березня 2020 до 31 березня 2022 на території України карантин.

За змістом п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п.8 Прикінцевих положень ГК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем пені в розмірі 18 440,28 грн., оскільки період нарахування пені охоплює період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну сплату відповідачем кредиту, за період з 30.09.2021р. по 02.12.2021р. в розмірі 5 717,52 грн.

Як встановлено судом, заявою-договором №ID5311614 від 26.09.2018р. сторони не передбачили застосування неустойки у виді штрафу, як міру відповідальності за прострочення зобов`язання позичальником, при цьому, п. 18.2.5.2 наявних у справі Правил передбачає застосування штрафу до порушень позичальника, які не відносяться до підстав позову позивача.

Враховуючи відсутність в укладеному між сторонами договорі відповідальності позичальника у вигляді стягнення штрафу, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги зі стягненням з відповідача 225 000 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 0,19 грн. заборгованості по відсоткам та 93 167,39 грн. заборгованості по комісії.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Таскомбанк (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, б.30, ) 225 000 (двісті двадцять п`ять тисяч) грн. - заборгованості по тілу кредиту, 0 (нуль) грн.19 коп. заборгованості по відсоткам та 93 167 грн. (дев`яносто три тисячі сто шістдесят сім) грн. 39 коп. заборгованості по комісії та 4 772 (чотири тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 51 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Повний текст рішення складено 14 вересня 2022 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко