ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2022 р. м.Вінниця Cправа №921/167/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л.,

за участю представника позивача: Грабовецького О.Б.;

відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ", м.Івано-Франківськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНВ", м.Вінниця

про стягнення 111796,17 грн заборгованості за договором поставки,

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 30.05.2022 надійшла за підсудністю з Господарського суду Тернопільської області позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНВ" 111796,17 грн, з яких: 86592,90 грн - сума основного боргу, 12988,93 грн - штраф, 6811,18 грн - пеня, 1160,11 грн - 3% річних та 4243,05 грн - інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №748 від 27.01.2021 в частині розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою суду від 06.06.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №921/167/22, вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.06.2022.

29.06.2022 учасники справи не скористались правом участі в судовому засіданні, хоча про місце, дату та час його проведення повідомлені належним чином ухвалою суду від 06.06.2022. Так, судове рішення отримане представниками сторін засобами поштового зв`язку, що підтверджується підписами останніх на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.61-62).

При цьому 27.06.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання "про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача" б/н від 27.06.2022, підписантом якої вказано адвоката Грабовецького О.Б. Однак, з огляду на відсутність у вказаному документі електронного цифрового підпису, що суперечить приписам ч.2 ст.170 Господарського процесуального кодексу України, таке клопотання залишено судом без розгляду.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, за наслідками слухання справи 29.06.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.09.2022.

На визначену судом дату (06.09.2022) у судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач у свою чергу не забезпечив явку уповноваженого представника до суду. При цьому ухвалу суду від 29.06.2022 було направлено останньому засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з цим направлений Товариству з обмеженою відповідальністю "ТНВ" примірник вказаного судового рішення повернувся на адресу Господарського суду Вінницької області 19.07.2022 із зазначенням причин повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.68-70).

Відповідно до п.8 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" №755-IV від 15.05.2003 у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Приписами статті 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень, в т.ч. рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, визначеному п.5 ч.6 ст.242 ГПК України. При цьому неотримання відповідачем ухвал суду є наслідком бездіяльності, оскільки таке направлення здійснювалося відповідачу за адресою реєстрації.

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №921/167/22 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні 06.09.2022 відповідно до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

27.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТНВ" було укладено договір поставки №748, відповідно до п.п.1.1-1.2 якого Постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ", позивач) зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю (Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНВ", відповідач) відповідно до його замовлення (замовлень) Товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах Договору. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що є предметом цього Договору, визначається у видаткових накладних, які оформлюються та підписуються Сторонами при прийомі-передачі кожної партії Товару. Усі накладні є невід`ємними частинами цього Договору в частині визначення найменування, асортименту, кількості та ціни Товару.

Згідно п.п.3.2 Договору замовлення Покупця складається письмово і повинне містити підпис уповноваженої особи, завірений печаткою (за її наявності). Замовлення в електронному вигляді (без підпису і печатки) від Покупця приймаються Постачальником лише у випадку їх надсилання з адрес електронної пошти Покупця на адреси електронної пошти Постачальника, які вказані у розділі 10 "ЮРИДИЧНІ АДРЕСИ, БАНКІВСЬКІ РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН" даного Договору, або КПК/планшета торговельного агента Постачальника (якщо таке замовлення складається за посередництва такого агента).

Також сторонами узгоджено порядок розрахунків: оплату отриманої партії Товару Покупець проводить протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати виписки видаткової накладної. Розрахунки за кожну поставлену партію Товару здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів поточний рахунок Постачальника. Проте не виключаються інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України, та погоджені Сторонами. Зобов`язання Покупця по оплаті вартості поставленого Товару вважаються виконаними: при безготівкових розрахунках - з моменту зарахування коштів, перерахованих Покупцем, на поточний рахунок Постачальника в банківській установі; при розрахунках готівкою - з моменту внесення готівки в касу Постачальника. Кошти за поставлений Товар зараховуються на погашення заборгованості відповідно до видаткових накладних за хронологією їх виписки, починаючи з накладної з найбільш ранньою датою. Якщо по неоплачених, оплачених частково або не своєчасно оплачених видаткових накладних Постачальником була виставлена претензія, то незалежно від змісту розрахункових (платіжних) документів, в першу чергу покриваються штрафні санкції (пеня, штраф, інфляційні нарахування, 3% річних тощо), а потім основна сума боргу. Постачальник має право в будь-який момент дії даного Договору ініціювати проведення звірки взаєморозрахунків шляхом надіслання на адресу (поштову/електронну) Покупця відповідною повідомлення й Акту звірки. Якщо протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту надіслання такого Акту від Покупця не надійде погоджений Акт або заперечення щодо нього, він вважається погодженим Покупцем, а сам Акт підписаний лише Постачальником, таким, що оформлений належним чином для підтвердження зафіксованих у ньому фактів (п.п.5.1-5.4, 5.6 Договору).

Відповідно до п.п.6.1-.6.3 Договору: у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених ним договором, Сторона, що допустила невиконання або неналежне виконання, відшкодовує іншій Стороні нанесені збитки в повному обсязі. За порушення строків розрахунків, передбачених даним Договором. Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення строку розрахунків. У випадку прострочення платежу понад 5 (п`ять) календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 15% від суми неоплаченого в строк Товару за кожен випадок такого прострочення.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє протягом одного року, а по відношенню платежів - до повного виконання Покупцем своїх зобов`язань по оплаті отриманого Товару (п.п.7.1 Договору).

У п.9.8. сторони дійшли згоди, що Постачальник на підставі замовлення Покупця може здійснювати поставку Товару на точки, на яких Покупець здійснює виключно зберігання алкогольних напоїв, за умови надання останнім належним чином завіреної копії Довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру місць зберігання. При цьому Покупець гарантує, що на таких точках ним не здійснюється торгівля алкогольними напоями.

Як слідує з матеріалів справи: на виконання умов Договору, протягом періоду з 27 січня 2021 року по серпень 2021 року, позивачем був переданий відповідачу товар, загальна вартість якого склала 429291,00 грн, що, зокрема зафіксовано в обопільно підписаному акті звірки взаєморозрахунків сторін за період: січень 2021 року - серпень 2021 року (а.с.11-20, 40).

Поряд з тим, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав не в повній мірі; станом на 20.08.2021 борг Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНВ" становив 167331,32 грн, про що також зазначено в Акті взаєморозрахунків сторін (а.с.40) та не спростовано останнім.

В період з вересня 2021 року по жовтень 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНВ" здійснило оплату на загальну суму 17853,08 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №123 від 02.09.2021, №126 від 17.09.2021, №135 від 24.09.2021, №138 від 04.10.2021, №149 від 22.10.2021 (а.с.21-25).

Крім того, покупець частково повернув продавцеві придбаний товар, а продавець таке повернення прийняв, що підтверджується накладними на повернення від покупця №942 від 23.09.2021, №840 від 18.10.2021, №841 від 18.10.2021, №842 від 18.10.2021, №843 від 18.10.2021, №844 від 18.10.2021, №845 від 18.10.2021, №846 від 18.10.2021, №847 від 18.10.2021, №848 від 18.10.2021, №849 від 18.10.2021, №1110 від 29.10.2021, №1111 від 29.10.2021, №1112 від 29.10.2021 на загальну суму 62885,34 грн (а.с.26-39).

Таким чином у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНВ" залишилась непогашеною заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ" за отриманий товар згідно договору поставки №748 від 27.01.2021 у розмірі 86592,90 грн.

Продавець звертався до покупця із претензією "про сплату заборгованості по договору поставки №748 від 27.01.2021 р." №133-01 від 20.12.2021, разом із якою було направлено 2 примірники акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2021 по 15.12.2021 (а.с.42-45). Направлення зазначеної претензії підтверджується описом-вкладення у цінний лист та накладною з АТ "Укрпошта", які датуються 30.12.2021 (а.с.46).

Однак, за твердженням позивача, відповідач жодним чином не відреагував на направлену йому претензію, не повернув підписаного примірника акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2021 по 15.12.2021, а також не сплатив наявної суми заборгованості за поставлений товар, що і стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовані положеннями параграфів 1 та 3 глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №748 від 27 січня 2021 року.

Частинами 1, 2 ст.712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п.2 ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність доказів проведення відповідачем розрахунків за поставлений товар у повному розмірі, суд вважає позовні вимоги про стягнення 86592,90 грн заборгованості правомірними та обґрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що в порушення вимог ст.73-74 ГПК України, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про сплату вартості поставленого товару, або доказів, які б спростовували суму основної заборгованості.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача основної заборгованості за договором поставки №748 від 27.01.2021 у розмірі 86592,90 грн.

Розглянувши вимогу щодо стягнення штрафу у розмірі 15%, нарахованого в зв`язку з несплатою 86592,90 грн основного боргу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У п.п.6.3 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення платежу понад 5 (п`ять) календарних днів, Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 15% від суми неоплаченого в строк Товару за кожен випадок такого прострочення.

При цьому відповідно до п.п.5.1 Договору оплату отриманої партії Товару Покупець проводить протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати виписки видаткової накладної.

З урахуванням того, що у п.п.5.4 Договору сторони узгодили, що кошти за поставлений Товар зараховуються на погашення заборгованості відповідно до видаткових накладних за хронологією їх виписки, починаючи з накладної з найбільш ранньою датою, суд погоджується з позицією позивача, що відповідачем не сплачено вартість поставленого товару в розмірі 86592,90 грн за видатковими накладними №40595 від 21.07.2021 у розмірі 6356,64 грн, №41252 від 26.07.2021 у розмірі 12907,20 грн, №41950 від 28.07.2021 у розмірі 3601,20 грн, №42397 від 29.07.2021 у розмірі 46671,72 грн, №45077 від 11.08.2021 у розмірі 6241,26 грн, а крім того частково за видатковою накладною №38458 від 12.07.2021 у розмірі 10814,88 грн.

Поряд з тим суд відзначає, що відповідач мав здійснити оплату вартості товару по першій видатковій накладній, заборгованість по якій не погашено (№38458 від 12.07.2021) в строк до 02.08.2021, а по останній (№40595 від 11.08.2021) - до 01.09.2021.

В зв`язку з наявністю факту прострочення здійснення відповідачем платежу по погашенню заборгованості в розмірі 86592,90 грн понад 5 (п`ять) календарних днів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 12988,93 грн штрафу, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 6811,18 грн пені, нарахованої за період з 02.09.2021 по 11.02.2021 в зв`язку з несплатою основного боргу в розмірі 86592,90 грн.

Частиною 1 ст.230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

У п.п.6.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків розрахунків, передбачених даним Договором. Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки ПБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення строку розрахунків.

Згідно із ч.6 ст.232 ГК цей строк становить 6 місяців з того дня, коли зобов`язання мало бути виконане, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відтак позивач має право на нарахування пені на визначений ним борг в розмірі 86592,90 грн:

- по видатковій накладній №38458 від 12.07.2021 на період з 03.08.2021 по 02.02.2022;

- по видатковій накладній №40595 від 21.07.2021 на період з 12.08.2021 по 11.02.2022;

- по видатковій накладній №41252 від 26.07.2021 на період з 17.08.2021 по 16.02.2022;

- по видатковій накладній №41950 від 28.07.2021 на період з 19.08.2021 по 18.02.2022;

- по видатковій накладній №42397 від 29.07.2021 на період з 20.08.2021 по 19.02.2022;

- по видатковій накладній №45077 від 11.08.2021 на період з 02.09.2021 по 04.03.2022.

Суд, здійснивши перевірку правильності нарахування пені, за період та на заборгованість, що визначені позивачем (з 02.09.2021 по 11.02.2021 на 86592,90 грн) за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга 360" калькулятора, встановив, що позовні вимоги у цій частині є правомірними і підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем.

Судом також розглянуті вимоги позивача про стягнення з відповідача 1160,11 грн 3% річних та 4243,05 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, що нараховані за період з 02.09.2021 по 11.02.2021 в зв`язку з несплатою основного боргу в розмірі 86592,90 грн.

Так, згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про правомірність звернення з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши правильність нарахування зазначених сум за період та на заборгованість, що визначені позивачем (з 02.09.2021 по 11.02.2021 на 86592,90 грн) за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга 360" калькулятора, встановив, що позовні вимоги у частині стягнення 4235,55 грн інфляційного нарахування та 1160,11 грн 3% річних є правомірними та підлягають задоволенню.

При цьому в частині стягнення 7,50 грн інфляційного нарахування слід відмовити.

Як встановлено ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог. За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу, пені, штрафу, 3% річних, а також частково інфляційного нарахування, а саме: у розмірі 4235,55 грн.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.2, 13, 46, 74, 76-80, 86, 129, 236-242 ГПК України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНВ" (вул.Чехова, буд.6, м.Вінниця, 21034; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САМСОН-ІФ" (вул.Максимовича, буд.8, м.Івано-Франківськ, 76006; ) 86592,90 грн - основного боргу; 1160,11 грн - 3 % річних; 4235,55 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 6811,18 грн - пені; 12988,93 грн - штрафу та 2481,00 грн судового збору.

3. В позові в частині стягнення 7,50 грн інфляційного нарахування відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію ухвали суду надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, позивачу - на електронну адресу представника ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 16 вересня 2022 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Чехова, буд.6, м.Вінниця, 21034)