ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022м. ДніпроСправа № 904/204/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 5 377 877 грн 56 коп. за договором про надання послуг від 15.01.2019 № 41/15-1

Представники:

від позивача: Бай Г.В., довіреність № 01/010621 від 01.06.2022, представник;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 12.01.2022 № 1-26/22, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" заборгованість в сумі 5 377 877 грн. 56 коп., з яких: 4 932 120 грн. 00 коп. - основний борг, 285 027 грн 52 коп. - пеня, 110 021 грн. 56 коп. - інфляційні втрати, 50 708 грн. 48 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору про надання послуг від 15.01.2019 № 41/15-1 в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою господарського суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 08.02.2022.

07.02.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 28.01.2022 № 70/70, в якому повідомив суд про часткове добровільне погашення заборгованості на суму 350 000 грн. 00 коп. та визнання позовних вимог на суму 4 582 120 грн. 00 коп. Зазначив, що позивачем розрахунок пені виконаний із порушенням умов договору та ст. 232 ЦК України. Просив відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних. Зазначив про здійснення заходів для врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою господарського суду від 08.02.2022 підготовче засідання відкладено на 22.03.2022.

У призначений судом час 22.03.2022 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2022 було доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду справи буде повідомлено додатковою ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2022 підготовче засідання по справі призначене на 21.06.2022.

09.06.2022 позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" заборгованість в розмірі 5 017 877,56 грн., яка складається з основного боргу - 4 572 120, 00 грн.; пені за порушення умов проведення розрахунків за договором - 285 027, 52 грн.; 3% річних 50 708, 48.; інфляційні витрати - 110 021, 56 грн.; судовий збір.

Зменшення суми позову обґрунтовує тим, що відповідачем частково погашено суму заборгованості у розмірі 360 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Ухвалою господарського суду від 21.06.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 12.07.2022.

06.07.2022 відповідач подав до суду заяву від 06.07.2022, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин; надав докази на підтвердження поданої заяви.

У судовому засіданні 12.07.2022 оголошено перерву до 28.07.2022 за клопотанням відповідача.

19.07.2022 на електронну адресу суду та 21.07.2022 засобами поштовогозв`язку позивач подав до суду заперечення від 19.07.2022 № 19-07/2022 на заяву відповідача від 06.07.2022, в яких зазначив, що форс-мажорні обставини, про які заявляє відповідач (військова агресія Російської Федерації), виникли 24.02.2022, в той час як відповідач порушив свої зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг до вказаних подій. Позивач звернувся до суду із даним позовом 12.01.2022, сума заборгованості та штрафні санкції нараховані станом на 10.01.2022, тобто до початку введення в країні воєнного стану. Отже, твердження відповідача, що затримка оплати послуг сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Росії проти України, є необґрунтованими.

26.07.2022 Приватним акціонерним товариством "Металургтрансремонт" до суду подано зустрічну позовну заяву від 26.07.2022 № б/н, в якій просить суд стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" пеню в сумі 51 995 грн. 52 коп., нараховану на підставі п. 6.2. договору про надання послуг від 15.01.2019 № 41/15-1, у зв`язку із порушенням підрядником строків виконання робіт, визначених сторонами у специфікаціях до спірного договору.

Того ж дня відповідачем до суду подано клопотання про повернення справи до стадії підготовчого провадження.

28.07.2022 відповідач подав до суду клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2022 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" від 26.07.2022 № б/н повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2022 у задоволенні клопотань відповідача про повернення справи до стадії підготовчого провадження та про призначення експертизи відмовлено; розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні 16.08.2022.

05.08.2022 Приватним акціонерним товариством "Металургтрансремонт" до суду подано зустрічну позовну заяву від 05.08.2022 № б/н, в якій просить суд стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" пеню в сумі 51 995 грн. 52 коп., нараховану на підставі п. 6.2. договору про надання послуг від 15.01.2019 № 41/15-1, у зв`язку із порушенням підрядником строків виконання робіт, визначених сторонами у специфікаціях до спірного договору.

У поданій зустрічній позовній заяві Приватним акціонерним товариством "Металургтрансремонт" викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 09.08.2022 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" про поновлення пропущеного процесуального строку для подання зустрічної позовної заяви відмовлено; зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" від 05.08.2022 № б/н повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

09.08.2022 на електронну адресу суду відповідачем подано клопотання про призначення експертизи та поновлення строку на подання такого клопотання.

11.08.2022 відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій просив суд винести додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати за ухваленим судовим рішенням від 09.08.2022.

11.08.2022 відповідачем до суду подано заяву про видачу судового наказу від 11.08.2022 № б/н, в якій просить суд прийняти заяву про видачу судового наказу до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 904/204/22; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" пеню у розмірі 51995,52 грн.

Заява обґрунтована посиланням на норми ст. ст. 147, 149 Господарського процесуального кодексу України. Заявник стверджує, що наділений правом звернутися до суду у справу № 904/204/22 із заявою про видачу судового наказу, оскільки є відповідачем у вказаній справі та обидві вимоги є взаємопов`язаними, виникли з одних правовідносин і спільний їх розгляд є доцільним.

16.08.2022 відповідач подав до суду клопотання, в якому просив зменшити розмір нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на 75%. В обґрунтування клопотання послався на скрутне фінансове становище підприємства, що підтверджується звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2022, звітом про заборгованість з оплати праці на 01.07.2022.

Того ж дня відповідач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, мотивовану тим, що позивач без поважних причин не з`явився у засідання, призначене на 08.02.2022, крім того представник позивача, що була присутня у судових засіданнях 21.06.2022 та 12.07.2022, не має статуса адвоката та не здійснює само представництво позивача.

Ухвалою господарського суду від 16.08.2022 заяву Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" про видачу судового наказу від 11.08.2022 № б/н повернуто заявнику без розгляду.

У судовому засіданні 16.08.2022 суд без виходу до нарадчої кімнати оголосив протокольні ухвали про відмову у прийнятті заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення; про відмову у задоволенні клопотань відповідача про залишення позову без розгляду та призначення експертизи.

У судовому засіданні 16.08.2022 оголошено перерву до 20.09.2022.

19.09.2022 на електронну адресу суду надійшли заперечення позивача проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

20.09.2022 до господарського суду через канцелярію суду подано позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами - Фізичної особи-підприємця Конькова Кирила Валерійовича в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд розірвати договір покладення боржником обов`язку на іншу особу (в порядку статті 528 ЦПК України) № 1507-ДК, укладений 05.05.2021 між Приватним акціонерним товариством "Металургтрансремонт" (сторона-1) та Фізичною особою-підприємцем Коньковим Кирилом Валерійовичем (сторона-2).

У судовому засіданні 20.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали від 20.09.2022 про повернення без розгляду позовної заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Фізичної особи-підприємця Конькова Кирила Валерійовича.

У призначене судове засідання відповідач явку повноважного представника не забезпечив, надав клопотання на електронну адресу суду про продовження строку розгляду справи та відкладення судового засідання на іншу дату. Клопотання обгрунтоване перебуванням представника відповідача адвоката Кропова А.В. на лікарняному.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Згідно із 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16).

Враховуючи закінчення встановленого законом строку розгляду справи; повідомлення судом належним чином відповідача про час та місце судового засідання у справі, що підтверджується наявними у справі доказами; достатність матеріалів справи для винесення рішення у справі; можливість уповноваження відповідачем іншого представника для представлення інтересів в суді, господарський суд вважає за необхідне клопотання відповідача відхилити та розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 20.09.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та заявах по суті справи.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" (підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Металургтрансремонт" (замовник) укладено договір про надання послуг № 41/15-1 (надалі договір), за умовами п.1.1. якого замовник доручає, а підрядник бере на себе обов`язок своїми силами, зі свого матеріалу, на власний ризик виконати роботи по ремонту електричних машин (далі за текстом - роботи), згідно з затвердженою проектно-кошторисною документацією та «Правил ремонту електричних машин тепловозів ЦТ-0064», затвердженим указом «Укрзалізниці» №53_Ц від 27.02.2009, наданих замовником, обсяг ремонту яких визначений у додатках до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та сплатити вартість виконаних робіт. Ремонт виконується у заводських умовах підрядникам адресою: м. Слов`янськ, вул. Заводська 2, з матеріалів підрядника.

Відповідно до п. 1.2. договору номенклатура, кількість обладнання, що підлягає ремонту, й строки виконання робіт визначаються додатками до даного договору, що є його невід`ємною частиною. У разі необхідності робіт з ремонту обладнання, не вказаних в специфікаціях до договору, складається додаткова угода, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.3. договору ціна ремонтуємих електричних машин визначається кошторисом (калькуляціями з розшифруванням статей затрат), які є невід`ємною частиною договору та складені згідно прейскуранта МУ-6 та «Тимчасового порядку визначення вартості ремонту та налагодженню енергетичного, електричного та електротехнічного устаткування підприємств, підпорядкованих Державному комітету промислової політики України»

Сума договору складається із суми додатків (специфікацій) та орієнтовно складає 4 800 000,00 грн. (чотири мільйона вісімсот тисяч гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ 20% - 800 000,00 грн. (вісімсот тисяч гривень 00 коп.). Загальна вартість складається з сумарної вартості за всіма специфікаціями до цього договору (п. 1.4. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що здача-приймання виконаних робіт оформляється актами здачі-приймання виконаних робіт, підписаними повноважними представниками сторін. Замовник повідомляє підрядника не пізніше ніж за три дні про завершення виконаних робіт.

Підрядник одночасно з обладнанням надає замовникові наступні документи:

рахунок-фактуру;

акт здачі-приймання виконаних робіт;

видаткову накладну або акт приймання-передачі обладнання,

товарно-транспортну накладну.

Відповідно до п. 4.2. договору замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи й підписати акт здачі-приймання виконаних робіт протягом 3-х календарних днів з моменту пред`явлення робіт до приймання. У випадку мотивованої відмови замовника від підписання акту, сторонами складається акт з переліком претензій і строком їх усунення. У випадку не мотивованої відмови замовника від підписання акту виконаних робіт і не надання підрядникові акту з переліком претензій протягом 5-ти банківських днів з моменту надання акту виконаних робіт підрядником, роботи за даним договором вважаються прийнятими замовником, а зобов`язання підрядника перед замовником у рамках даного договору вважаються виконаними в повному обсязі. За необґрунтовану відмову від приймання робіт замовник сплачує підрядникові штраф у розмірі 5% від вартості неприйнятих робіт.

У п. 5.1. договору сторони погодили, що оплата за роботи проводиться замовником на підставі пред`явленого підрядником рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника, якщо інше не зазначене в додатках до даного договору, що є його невід`ємною частиною, у наступному порядку:

- 50% передоплата

- 50% в продовж 20-ти банківських днів з дати, якою датується акт здачі-приймання виконаних робіт, за умови реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних.

Додатковою угодою від 31.03.2021 № 6 до договору сторони змінили порядок оплати, виклавши п. 5.1. договору у наступній редакції:

«Оплата за роботи проводиться замовником на підставі пред`явленого підрядником рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника, якщо інше не зазначене в додатках до даного договору, що є його невід`ємною частиною, у наступному порядку:

- 30% передоплата

- 70% в продовж 20-ти банківських днів з дати, якою датується акт здачі-приймання виконаних робіт, за умови реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних».

У п. 6.1. договору сторони передбачили, що у випадку порушення замовником строків оплати, замовник сплачує пеню в розмірі 0.1% від простроченої суми, але не більш подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 8.1 договору, в редакції додаткової угоди від 13.11.2020 № 4, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Моментом підписання вважається дата, зазначена у преамбулі договору.

Додатковими угодами від 12.04.2021 № 7, від 06.05.2021 № 8 від 19.10.2021 № 9 сторони вносили зміні до договору (п. 3.1.) в частині цін на ремонт обладнання із зазначенням переліку конкретних робіт по ремонту та їх вартості (т.1, а.с. 26, 29, 33).

На виконання умов договору сторони склали та підписали Специфікації № 6 від 12.04.2021, № 7 від 26.04.2021, № 8 від 07.06.2021, № 9 від 14.06.2021, № 10 від 30.09.2021, в яких узгодили назву обладнання, що підлягає ремонту, строки виконання ремонтних робіт, ціну та вартість таких робіт, а також порядок оплати, який відповідає умовам п. 5.1. договору в редакції додаткової угоди від 31.03.2021 № 6 до договору (т.1, а.с. 27, 28, 30, 31, 32).

На виконання умов договору та Специфікації № 6 від 12.04.2021 позивачем виконані відповідні роботи, про що сторонами складені та підписані без зауважень акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 224 від 28.05.2021, № 350 від 02.09.2021 (т.1, а.с. 34, 45).

Позивач стверджує, що вищевказані роботи були частково оплачені відповідачем, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 336 000 грн 00 коп. за актом № 350 від 02.09.2021.

На виконання умов договору та Специфікації № 7 від 26.04.2021 позивачем виконані відповідні роботи, про що сторонами складений та підписаний без зауважень акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 227 від 02.06.2021 (т.1, а.с. 36).

Позивач стверджує, що вищевказані роботи були частково оплачені відповідачем, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 346 000 грн 00 коп. з зазначеним актом.

На виконання умов договору та Специфікації № 8 від 07.06.2021 позивачем виконані відповідні роботи, про що сторонами складені та підписані без зауважень акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 241 від 08.06.2021, № 278 від 29.06.2021, № 323 від 04.08.2021, № 325 від 05.08.2021, № 406 від 21.10.2021 (т.1, а.с. 38, 40, 41, 43, 49).

Позивач стверджує, що вищевказані роботи не оплачені відповідачем, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 3 552 960 грн 00 коп. за зазначеними актами.

На виконання умов договору та Специфікації № 9 від 14.06.2021 позивачем виконані відповідні роботи, про що сторонами складени та підписаний без зауважень акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 394 від 11.10.2021 (т.1, а.с. 47).

Позивач стверджує, що вищевказані роботи не були оплачені відповідачем, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 348 000 грн 00 коп. за зазначеним актом.

На виконання умов договору та Специфікації № 10 від 30.09.2021 позивачем виконані відповідні роботи, про що сторонами складений та підписаний без зауважень акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 234 від 07.12.2021 (т.1, а.с. 52).

Позивач стверджує, що вищевказані роботи не були оплачені відповідачем, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в сумі 348 000 грн 00 коп. за вказаним актом.

Таким чином, в порушення умов договору та специфікацій, відповідачем своєчасно не сплачувалась вартість наданих позивачем послуг, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 4 932 120 грн 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із претензією від 23.09.2021 № 23/09-2021 (т.1, а.с. 54-56).

Відповіді відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

Посилаючись на умови п. 6.1 договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 170 328 грн 66 коп. за загальний період з 02.07.2021 по 10.01.2022.

З посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 30 408 грн 52 коп. за період з 02.07.2021 по 10.01.2022 та інфляційні втрати у розмірі 110 021 грн 56 коп. за період з липня 2021 по листопад 2021.

Під час судового розгляду справи позивачем надані докази часткової оплати відповідачем вартості спірних послуг на загальну суму 360 000 грн 00 коп. після звернення позивача із даним позовом до суду, у зв`язку із чим позивачем подана заява про зменшення позовних вимог від 27.05.2022 № 27-05/2022 (т.1, а.с. 98-99).

Отже, станом на час прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги складає 4 572 120 грн 00 коп. Доказів сплати спірної основної заборгованості та нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати послуг, наявність часткової оплати послуг, строк дії договору, наявність прострочення оплати послуг.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг від 15.01.2019 № 41/15-1, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, доказів припинення укладеного між сторонами договору або зміни його умов матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов`язковим до виконання сторонами.

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням умов п. 5.8 договору та спірних специфікацій строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Відповідач належними та допустимими доказами факт отримання послуг від позивача не спростував, у відзиві на позовну заяву від 28.01.2022 № 70/70 визнав суму дебіторської заборгованості у розмірі 4 582 120 грн 00 коп..

Отже, оскільки відповідачем своєчасно не сплачено вартість наданих позивачем послуг, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 572 120 грн 00 коп. обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що до стягнення з відповідач підлягає пеня, розмір якої за розрахунком суду складає 283 881 грн 10 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що до стягнення з відповідач підлягають 3% річних, розмір яких за розрахунком суду складає 50 680 грн 86 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 4 572 120 грн 00 коп. основного боргу, 283 881 грн 10 коп. пені, 50 680 грн 86 коп. 3% річних, 110 021 грн 56 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача, викладені у заяві від 06.07.2022, посилання на наявність форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії Російської Федерації проти України та введенні у країні воєнного стану з 24.02.2022, відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки спірна заборгованість виникла у відповідача у період з 02.07.2021 по 06.01.2022, тобто ще до настання вказаних подій.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на 75% господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Господарський суд зазначає, що завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) і захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Суд також зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладена правова позиція щодо права суду зменшувати розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України. Так, у вищевказаній постанові зазначене таке: з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Суд наголошує, що вказане питання зменшення пені та 3% річних вирішується з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки, 3% річних та розмір, до якого вказані нарахування підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги, фінансовий стан відповідача, збитковість якого підтверджується наданим звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2022, а також звітом про заборгованість з оплати праці на 01.07.2022; неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків чи додаткових витрат внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фінансового стану позивача, заперечення позивача від 15.09.2022 № 15-09/2022 - суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування приписів ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає за можливе зменшити суми пені та 3% річних, що підлягають до стягнення з відповідача за розрахунком суду, на 40%, а саме: розмір пені - до до 170 328 грн 66 коп., розмір 3% річних до 30 408 грн 52 коп.

Таке зменшення розміру пені та 3% річних суд вважає розумним і оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для відповідача, так і для позивача.

При цьому господарський суд зазначає, що право суду зменшувати розмір інфляційних нарахувань нормами чинного законодавства не передбачено; наведена вище постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 також не містить правового висновку про можливість зменшення судом належного до стягнення розміру інфляційних збитків. Отже, клопотання відповідача в частині зменшення інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, судові витрати, відповідно до положень ч. 9 ст. 129 ГПК України, слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог, з урахуванням виконаних судом розрахунків пені та 3% річних, оскільки застосування положень ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не є підставою для покладення судових витрат на іншу сторону.

Враховуючи подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог від 27.05.2022 № 27-05/2022, поверненню з Державного бюджету України на користь позивача, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", підлягає судовий збір в сумі 5 400 грн 00 коп., у разі подання позивачем відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" (49051, м. Дніпро, вул. Олександра Оцупа, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Дніпро-Контракт" (49100, м. Дніпро, пр.. Героїв, буд. 4, кВ. 583; 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.. Ганни Світличної, буд. 59Л «Бізне-Центр», кімната 25, ) 4 572 120 грн. 00 коп. (чотири мільйони п`ятсот сімдесят дві тисячі сто двадцять грн.. 00 коп.) основного боргу, 170 328 грн. 66 коп. (сто сімдесят тисяч триста двадцять вісім грн. 66 коп.) пені, 30 408 грн 52 коп. (тридцять тисяч чотириста вісім грн. 52 коп.) 3% річних, 110 021 грн. 56 коп. (сто десять тисяч двадцять одну грн. 56 коп.) інфляційних втрат, 75 250 грн. 55 коп. (сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят грн. 55 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.09.2022

Суддя І.А. Рудь