ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.09.2022м. СумиСправа № 920/482/22

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В., розглянувши матеріали справи № 920/482/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Строй Центр (16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул.. Роменська, 1, код 35823120)

до відповідача: Фермерського господарства Януш (41100, Сумська область, м. Шостка, вул.. Ціолковського, 4, кв. 35, код 40627830)

про стягнення 219277,18 грн,

представники сторін:

позивача не з`явився;

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 219277,18 грн заборгованості, з яких: 165728,66 грн сума заборгованості за поставлений товар, строк оплати якої настав, 5137,59 грн сума інфляційних втрат, 6583,74 грн сума пені, 395,02 грн 3% річних, 41432,17 грн сума штрафу, а також судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою від 01.08.2022 суд постановив відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначити розгляд справи по суті на 30.08.2022.

Ухвалою від 30.08.2022 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 20.09.2022.

23.09.2022 електронною поштою до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, посилаючись на те, що станом на 14.09.2022 від відповідача відзиву на позовну заяву, будь-яких пропозицій про укладення мирової угоди, добровільного виконання, заяв про врегулювання спору, інших письмових заяв не надходило, заборгованість не сплачена, наявні у матеріалах справи докази відповідачем не оспорювались, а також на існування реальної загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників судового процесу, враховуючи рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, ухвали суду від 01.08.2022, від 30.08.2022, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З урахуванням вказаних положень ГПК України, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

У ч. 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

14.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (позивачем, постачальником) та Фермерським господарством «Януш» (відповідачем, покупцем) укладено договір поставки нафтопродуктів № 2/НБ-22, згідно умов якого постачальник зобов`язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність покупцю нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 1.2. договору істотними умовами цього договору є кількість, асортимент, ціна (вартість) та умови поставки товару, які узгоджуються сторонами шляхом укладання (підписання) письмових додаткових угод до цього договору по кожній окремій товарній поставці (товарній партії) продукції в рамках цього договору. Додаткові угоди до цього договору становлять його невід`ємну частину з моменту підписання їх уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 4.1, 4.8. договору постачальник зобов`язується відвантажити покупцю товар у відповідності з поданою заявкою та відповідною додатковою угодою до договору. Перехід права власності на товар та ризиків відбувається в момент передачі товару. Моментом передачі товару за кількістю та якістю товару вважається дата підписання товарно-транспортних та видаткових накладних про їх отримання покупцем.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець зобов`язується оплатити товар згідно умов, визначених в додаткових угодах до даного договору.

Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку або підписаної належним чином додаткової угоди по реквізитах, вказаних у договорі (п. 3.2. договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання (п. 9.4 договору).

13.06.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 4, в якій сторони погодили дату поставки, кінцеву дату оплати, пункт відвантаження та розвантаження, кількість, асортимент, ціну (вартість), умови поставки та строки оплати товару.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 13.06.2022, позивач зобов`язався поставити відповідачу 14.06.2022 автотранспортом постачальника товар вартістю 165728,66 грн з ПДВ, відповідач оплатити товар 14.06.2022.

На виконання умов укладеного договору та додаткової угоди № 4 від 13.06.2022 до договору постачальник здійснив поставку товару (дизельне паливо) покупцю на загальну суму 165728,66 грн, що підтверджується видатковою накладною № Ц784 від 14.06.2022 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 000000537 від 14.06.2022, підписаними обома сторонами без зауважень.

Крім того, під час здійснення поставки товару відповідачу була підписана товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт), додаток № 3 до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а саме: ТТН № 000000537 від 14.06.2022.

Відповідачем товар прийнято за відсутності претензій та товаророзпорядчі документи підписані без зауважень.

Пунктом 5.1. договору визначено, що прийняття товару по кількості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції про порядок прийому, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства економіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/181/578/155, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.09.2008 під № 805/15496 (надалі Інструкція 281), а також у відповідності з умовами цього договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 5.2. договору прийняття товару по якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції по контролю якості нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України та Держспоживстандарту України від 04.06.2007 № 271/121, зареєстрованої у міністерстві юстиції України 04.07.2007 під № 762/14029 (далі Інструкція 271), а також у відповідності з умовами цього договору та додаткових угод до нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 165728,66 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Суд встановив, що факт передачі позивачем та отримання відповідачем товару за договором на суму 165728,66 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема видатковою накладною № Ц784 від 14.06.2022 та товарно-транспортною накладною № 000000537 від 14.06.2022.

Відповідач не розрахувався за отриманий товар, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, доказів сплати боргу не подав.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати поставленого позивачем товару, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 165728,66 грн заборгованості правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нараховані 3 % річних в сумі 395,02 грн, інфляційні втрати в сумі 5137,59 грн за період з 15.06.2022 до 13.07.2022, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 395 грн 02 коп. 3 % річних, 5137 грн 59 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У пунктах 6.4, 6.5. договору сторони погодили, що у випадку порушення покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених п.3.1 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується на весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору, без обмеження шестимісячним або іншим строком нарахування та стягнення пені визначеного чинним законодавством України.

У випадку якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 25 % від суми заборгованості, не пізніше 20 календарних днів після дати прострочення проведення таких розрахунків.

Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нарахована пеня в сумі 6583,74 грн за період з 15.06.2022 до 13.07.2022, виходячи з суми заборгованості за поставлений товар, а також штраф в сумі 41432,17 грн (25 % від суми заборгованості).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем товару, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 6583,74 грн пені та 41432,17 грн штрафу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку судовий збір у розмірі 3289,16 грн покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства Януш (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Ціолковського, 4, кв. 35, код 40627830) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Строй Центр (16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, код 35823120) 165728 грн 66 коп. (сто шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 66 копійок) основного боргу, 6583 грн 74 коп. (шість тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні 74 копійки) пені, 41432 грн 17 коп (сорок одна тисяча чотириста тридцять дві гривні 17 копійок) штрафу, 395 грн 02 коп (триста дев`яносто п`ять гривень 02 копійки) 3% річних, 5137 грн 59 коп (п`ять тисяч сто тридцять сім гривень 59 копійки) інфляційних втрат, 3289 грн 16 коп (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 16 копійок) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 20.09.2022.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко