ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/223/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул.Мефодіївська, 11, )
до Комунального спеціалізованого підприємства "Інженерні мережі" (61202, м. Харків, пр. Перемоги, 50-Б, )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального спеціалізованого підприємства "Інженерні мережі", в якій просить суд стягнути з Комунального спеціалізованого підприємства "Інженерні мережі" вартість безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 207 944,84 грн. за період листопада 2016 по квітень 2019; інфляційні втрати в сумі 26 815,83 грн.; 3% річних в сумі 7396,68 грн., а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за опалення нежитлових приміщень 1-го поверху №35, 36, 36а, III площею 33,0 кв.м та 2-го поверху №5-20, II площею 254,0 кв.м, загальною площею 287,0 кв.м у нежитловій будівлі літ «А-2» по пр. Перемоги, 50-Б у м. Харкові без укладання договору за період з листопада 2016 року по квітень 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.01.2022 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх.№223/22 від 24.01.2022) залишено без руху. Надано позивачу строк, який становить 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме: надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (16,36 грн.) в оригіналі.

04.02.2022 на виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 25.01.2022 представник позивача разом із супровідним листом (вх.№2663 від 04.02.2022) надав докази доплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.02.2022 прийнято позовну заяву (вх.№223/22 від 24.01.2022) Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/223/22. Вирішено, розгляд справи №922/223/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України), строк 15 днів з дня отримання цієї ухвали для подання клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (ч.4 ст.250 ГПК України) та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст. 251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.06.2022 надано позивачу та відповідачу строк, який становить 10 днів з дня вручення цієї ухвали, для надання до суду своєї правової позиції щодо розгляду даної справи. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання ними своєї правової позиції щодо розгляду даної справи у строк встановлений цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу встановленого строку. Повідомлено учасників справи, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою на офіційну адресу суду або дистанційними засобами зв`язку. Визначено, що у часникам справи необхідно письмово повідомити суд про оптимальний для них спосіб отримання інформації щодо розгляду справи.

22.06.2022 через кабінет "Електронного Суду" від представника позивача надійшло клопотання (вх.№5774 від 22.06.2022), в якому просив суд долучити письмову правову позицію позивача до матеріалів справи, розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задовольнити повністю.

27.07.2022 через канцелярію Господарського суду Харківської області від в.о. директора КСП "Інженерні мережі" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№7286 від 27.07.2022), в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Директор КСП "Інженерні мережі" зазначив, що нежитлові приміщення 1-го поверху №35, 36, 36а, III площею 33,0 кв.м та 2-го поверху №5-20, II площею 254,0 кв.м, загальною площею 287,0 кв.м у нежитловій будівлі літ.«А-2» по пр. Перемоги, 50-Б у м. Харкові були передані відповідачу без наявних приладів системи опалення. Тобто, у відповідача взагалі була відсутня можливість споживання теплової енергії у зазначеному приміщенні. Підтвердженням відсутності системи опалення у приміщеннях та заміри температурного режиму є акти складені представниками КП «Жилкомсервіс» та КСП «Інженерні мережі», тобто актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта, що свідчить про безпідставність нарахування позивачем плати за їх опалення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, такий здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94, без врахування відсутності приладів опалення, застосувавши коефіцієнт (QoTon, Гкал/год) 0,024282 Гкал/год, без посилання на первинну технологічну документацію (проектів споруд, технологічних регламентів та інструкцій), та паспортні дані технологічного та енергетичного обладнання, які також не долучені до позовної заяви, що не відповідає Міжгалузевим нормам споживання електричної та теплової енергії та Нормативам КТМ 204 України 244-94, що свідчить про безпідставність його розрахунку.

Одночасно, відповідач наполягає, що акти підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії, які надані позивачем не можуть бути прийняті судом як належні докази у справі, оскільки представники відповідача такі акти не підписували, обстеження у спірних приміщеннях позивачем не проводились.

Разом з відзивом на позовну заяву, в.о. директора КСП «Інженерні мережі» звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог, в якій просить суд застосувати до спірних правовідносин щодо стягнення боргу за період по 24 січня 2019 наслідки спливу строку позовної давності.

02.08.2022 через кабінет "Електронного Суду" від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№7566 від 02.08.2022) та клопотання (вх.№7603 від 02.08.2022) про долучення до матеріалів справи документів.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що не укладання відповідного договору з позивачем є порушенням діючого законодавства з боку відповідача. Але, відсутність договору не завадило відповідачу спожити поставлену позивачем теплову енергію. Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення теплової енергії та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту №173/3978 від 06.08.2019 та №ВНОТ/7001 від 06.02.2020.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

26.08.2022 через канцелярію Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли заперечення (вх.№8714 від 27.07.2022).

Так, відповідач зазначив, що листом №4946/0/260-19 від 29.10.2019 КСП «Інженерні мережі» звернулось до позивача КП «ХТМ» щодо_надання технічних умов теплопостачання нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, пр. Перемоги 50-Б. Станом на 16.12.2019 договір надання послуг теплопостачання не було укладено, однак за участю представників КП «ХТМ» та КСП «Інженерні мережі» було складено акт підключення споживача №173/24043 від 26.11.2019 на підставі дозволу №130 від 30.10.2019, що засвідчує фактичне отримання послуг опалення відповідачем. Тобто лише з 26.11.2019 у приміщення відповідача було підключено опалення.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Через постійні обстріли міста Харкова ворожими військами будівля, у якій розміщується Господарський суд Харківської області, зазнала пошкоджень, а приміщення суду зазнали часткових руйнувань. З моменту введення воєнного стану та початку ведення активних бойових дій на території Харківської області суд не міг забезпечити безпеку учасників судових проваджень, апарату суду, суддів, а тому був вимушений обмежити присутність осіб у приміщенні суду до нормалізації обстановки з безпекою у регіоні та усунення руйнувань, у зв`язку з чим, у Господарському суді Харківської області було встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Разом з цим, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому, суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладеною.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Авторії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року).

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашингдейн проти Великої Британії).

З огляду на запровадження на території України воєнного стану, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, а також враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 248 ГПК України.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

17.10.2011 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (власник) та Комунальним спеціалізованим підприємством "Інженерні мережі" (користувач) було укладено договір про передачу майна в господарське відання №1502, відповідно до умов якого, власник передає, а користувач приймає майно в господарське відання на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №700 від 28.09.2011 та розпорядження управління комунального майна та приватизації №1874 від 17.10.2011.

В той же день, між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (власник) та Комунальним спеціалізованим підприємством "Інженерні мережі" (користувач) було підписано Акт прийому-передачі.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.11.2016 №747 "Про передачу майна в господарське відання комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі»" вирішено передати в господарське відання Комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі» нежитлові приміщення 1-го поверху площею 33,0 кв. м та 2-го поверху площею 254,00 кв. м, загальною площею 287,0 кв. м у нежитловій будівлі літ.«А-2» по просп. Перемоги, 50-Б.

04.11.2016 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (власник) та Комунальним спеціалізованим підприємством "Інженерні мережі" (користувач) було укладено додаткову угоду до договору про передачу майна в господарське відання №1502 від 17.10.2011 якої, на виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.11 2016 №747 «Про передачу майна в господарське відання комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі», враховуючи клопотання Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, звернення комунального спеціалізованого підприємства «Інженерні мережі» (вх.№16501 від 22.09.2016, №17767 від 10.10.2016, №114 від 04.11.2016), в зв`язку з передачею майна від управління комунального майна та приватизації Комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі», внесено зміни до договору про передачу майна в господарське відання №1502 від 17.10.2011, а саме: зараховано до складу основних фондів нежитлові приміщення першого поверху №35, 36, 36а, III, другого поверху №5-:-20, II у нежитловій будівлі літ.«А-2» загальною площею 287,0 кв.м по просп. Перемоги, 50-Б первісною вартістю 184 996,12 грн., сумою зносу 153033,46 грн. та залишковою вартістю 31 962,66 грн. станом на 01.01.2016 згідно акту приймання-передачі.

На виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.11.2016 №747 «Про передачу майна в господарське відання КСП «Інженерні мережі», враховуючи клопотання Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, звернення КСП «Інженерні мережі», в зв`язку з передачею майна від управління комунального майна та приватизації КСП «Інженерні мережі», на підставі додаткової угоди від 04.11.2016 до договору про передачу майна в господарське відання №1502 від 17.10.2011 нежитлові приміщення першого поверху №35, 36, 36а, ІІІ, другого поверху №5-:-20, II у нежитловій будівлі літ.«А-2» загальною площею 287,0 кв.м по просп. Перемоги, 50-Б первісною вартістю 184 996,12 грн., сумою зносу 153033,46 грн. та залишковою вартістю 31 962,66 грн. станом на 01.01.2016 згідно акту приймання-передачі було зараховано до складу основних фондів КСП «Інженерні мережі».

Як стверджує позивач, система опалення приміщень відповідача є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, розташованого за адресою пр. Перемоги, 50-Б у м. Харкові, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового нежитлової будівлі одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Постачання теплової енергії на потреби опалення позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальний сезон 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019 років КП «Харківські теплові мережі» здійснювало постачання теплової енергії у адмінбудинок за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 50-Б, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

Як стверджує позивач, у порушення статті 24 Закону України Про теплопостачання відповідач не уклав договір з КП Харківські теплові мережі та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

На підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень з листопада 2016 року по квітень 2019 року позивач надає акти №173/12234 від 13.10.2016, №173/16020 від 05.10.2017, №173/20267 від 09.10.2018, №173/20098 від 08.04.2019 про підключення опалення на початку опалюваного сезону та про відключення опалення наприкінці опалюваного сезону до будинку за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 50-Б.

Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача цих будинків КП Жилкомсервіс.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію. Доказів оплати вказаних рахунків матеріали справи не містять.

Станом на 01.01.2022 у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» по особовому рахунку відповідача №17300-4482-0 обліковується заборгованість за безпідставно спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 207 944,84 грн. яка утворилася за період з листопада 2016 року по квітень 2019 року.

Вартість вказаної теплової енергії, обчислюється позивачем на підставі даних про кількість (обсяг) спожитої теплової енергії в спірний період згідно діючого тарифу та становить 207 944,84 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає та стверджує, що зазначені приміщення були передані відповідачу без наявних приладів системи опалення. Тобто, у відповідача взагалі була відсутня можливість споживання теплової енергії у зазначеному приміщенні. На підтвердження відсутності системи опалення у приміщеннях та заміри температурного режиму відповідач надає акти обстеження системи теплоспоживання об`єкта, складені представниками КП «Жилкомсервіс» та КСП «Інженерні мережі».

Так, 06.11.2016 було складено акт огляду нежитлових приміщень №№1, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, II за адресою пр. Перемоги 50-6, прийнятих додатком до додаткової угоди від 04.11.2016 до договору про передачу майна в господарське відання №1502 від 17.10.2011 КСП «Інженерні мережі».

Відповідно до вказаного акту, при огляді приміщень 2-го поверху №№5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, II було виявлено, що опалювальні прилади в приміщеннях відсутні, на стелі і стінах видні сліди залиття. В цілому приміщення 2-го поверху знаходиться у незадовільному санітарному стані, відключені під системи центрального опалення.

Акт складений у присутності заступника директора КСП «Інженерні мережі» Гладуненко П.Ю., начальника відділу технічного нагляду Кузьменка О.О., начальника дільниці №1 КП «Жилкомсервіс» Дудник С.В., інженера дільниці №1 КП «Жилкомсервіс» Кофанова В.В. та підписаний зазначеними уповноваженими особами.

Як стверджує відповідач, враховуючи те що представник КП «Харківські теплові мережі» викликався до участі в обстеженнях спірного приміщення та замірах температурного режиму, однак від участі та підпису відмовився, для доведення факту відсутності опалення в зазначених приміщеннях, представниками КСП «Інженерні мережі» та КП «Жилкомсервіс» періодично складались акти про заміри температури у спірних приміщеннях саме в опалювальний період.

Відповідно до складених актів б/ н від 09.11.2016, б/н від 08.12.2016, б/н від 20.12.2016, б/н від 16.01.2017, б/н від 16.02.2017, б/н від 14.03.2017, б/н від 10.11.2017, б/н від 04.12.2017, б/н від 22.12.2017, б/н від 16.01.2018, б/н від 09.02.2018, б/н від 13.03.2018, б/н від 28.11.2018, б/н від 06.12.2018 ,б/н від 26.12.2018, б/н від 27.11.2019, б/н від 04.12.2019 ,б/н від 11.12.2019, б/н від 23.12.2019, б/н від 26.12.2019, б/ від 11.01.2020, б/н від 29.01.2020, б/н від 11.02.2020 стан температурного режиму у нежитлових приміщеннях 2-го поверху №№1, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, II за адресою пр. Перемоги 50-6 у період з листопада 2016 року по листопад 2019 року коливався з 4 до 6 градусів, а у період з грудня 2019 року по січень 2020 - з 6 до 8 градусів.

Акти складались у присутності заступника директора КСП «Інженерні мережі» Гладунснко П.Ю., начальника відділу технічного нагляду Кузьменка О.О., начальника технічного відділу з контролю внутрішньобудинкових інженерних мереж Шепетова А.Ю. та засвідчено підписами відповідних осів.

06.08.2019 було складено Акт обстеження теплоспоживання об`єкта №173/3978, з якого вбачається, зокрема, що система опалення приміщень є єдиною і невід`ємною частиною системи опалення будівлі. Зазначено, що споживач користувався тепловою енергією без договору та без оплати. Від підписання вказаного Акта відповідач відмовився.

04.10.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою №36/Т 17300-4482 про оплату безпідставно спожитої теплової енергії.

Листом № 4946/0/260-19 від 29.10.2019 КСП «Інженерні мережі» звернулось до КП «Харківські теплові мережі» про надання технічних умов на теплопостачання нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, пр. Перемоги 50-6.

Як вбачається з акту підключення споживача №173/24043 від 26.11.2019, на підставі дозволу №130 від 30.10.2019 проведено підключення КСП «Інженерні мережі» за адресою пр. Перемоги, 50-Б. Лічильник на момент підключення відсутній.

Листом №5838/0/260-19 від 16.12.2019 КП «Харківські теплові мережі» повідомляло КП «Харківські теплові мережі» про те, що не погоджується з нарахованою заборгованістю, яка була зазначена в акті звіряння станом на 01.11.2019 у сумі 207 944,84 грн., зазначило цей борг як безпідставний.

Так, у вказаному листі відповідач пояснив, що за участю представників КП «Харківські теплові мережі» та КСП «Інженерні мережі» було складено акт підключення споживача №173/24043 від 26.11.2019 на підставі дозволу №130 від 30.10.2019, що засвідчує фактичне отримання послуг опалення відповідачем.

Листом №39/0/260-20 від 08.01.2020 КСП «Інженерні мережі» звернулось до КП «Харківські теплові мережі» про направлення спеціаліста для опломбування вузла обліку постачання теплової енергії за адресою: м. Харків, пр. Перемога, 50-6.

Листом №235/0/260-20 від 23.01.2020 КСП «Інженерні мережі» зазначило, що технічні умови щодо переносу та реконструкції теплової рамки виконані, та просило позивача з цього приводу надати відповідну довідку.

Листом №420/0/260-20 від 07.02.2020 КСП «Інженерні мережі» повідомило позивача про свій намір укласти договір з КП «Харківські теплові мережі» за результатами переговорної процедури закупівлі (постачання теплової енергії) на суму 320 000, 00 грн. з ПДВ у обсязі теплової енергії 204,79109 Гкал з строком постачання до 31.12.2020.

11.02.2020 між КСП «Інженерні мережі» (замовник) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавець) було укладено договір №11022020/02 про надання науково-технічної послуги в галузі інженерії, а саме послуга з погодження проектної документації на відповідність раніше наданим технічним умовам на проведення переносу обладнання існуючого індивідуального теплового пункту, що розташований у нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, пр. Перемога, 50-6, а також модернізації його обладнання.

13.02.2020 між КСП «Інженерні мережі» (споживач) та КП «Харківські теплові мережі» (теплопостачальна організація) було укладено договір №20018/20 про постачання теплової енергії, з додатками: №1 про обсяги постачання теплової енергії; №2 про схему межі поділу теплової мережі; №3 про умови припинення постачання; №4 про перелік об`єктів теплоспоживання; №5 про облік теплової енергії.

На переконання позивача, не укладання відповідного договору з позивачем є порушенням діючого законодавства з боку відповідача. Але, відсутність договору не завадило відповідачу спожити поставлену позивачем теплову енергію. Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення теплової енергії та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту №173/3978 від 06.08.2019 та №ВНОТ/7001 від 06.02.2020.

Одночасно, відповідач наполягає, що акти підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії, які надані позивачем не можуть бути прийняті судом як належні докази у справі, оскільки представники відповідача такі акти не підписували, обстеження у спірних приміщеннях позивачем не проводились.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), вказані Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (пункт 1 Правил).

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з пунктом 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією.

Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Статтею 12 цього Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Положення ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачає обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; ліквідацію наслідків аварії.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст.25 Закону України «Про теплопостачання»).

При цьому, з аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що забезпечення надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється виконавцем безперервно. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними у строки, встановлені договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Комунальне спеціалізоване підприємство «Інженерні мережі» займає нежитлові приміщення 1-го поверху №35, 36, 36а, III площею 33,0 кв.м та 2-го поверху №№5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, II площею 254,0 кв.м, загальною площею 287,0 кв.м у нежитловій будівлі літ «А-2» по пр. Перемоги, 50-Б у м. Харкові на підставі рішення Харківської міської ради від 02.11.2016 №747 «Про передачу майна в господарське відання Комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі».

Позивачем в обґрунтування суми заборгованості відповідача надано розрахунок вартості спожитої теплової енергії за період з листопада 2016 року по квітень 2019 року, акти підключення та відключення споживача у період з листопада 2016 року по квітень 2019 року та рахунки-фактури за спожиту теплову енергію.

З наданих позивачем актів №173/12234 від 13.10.2016, №173/16020 від 05.10.2017, №173/20267 від 09.10.2018, №173/20098 від 08.04.2019 про підключення опалення на початку опалюваного сезону та про відключення опалення наприкінці опалюваного сезону вбачається, що теплопостачання надавалося до будинку за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 50-Б.

Згідно з п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, в будинку по пр. Перемоги, 50-Б у м. Харкові система опалення теплопостачання, яке надає КП "Харківські теплові мережі" є централізованою. А отже, система опалення приміщень, у яких наявні прилади системи опалення, є невід`ємною частиною централізованої системи опалення вказаного будинку.

Проте, як вбачається з акту огляду нежитлових приміщень №№1, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, II за адресою пр. Перемоги 50-Б від 06.11.2016 вбачається, що нежитлові приміщення 2-го поверху №№5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, II були передані відповідачу без наявних приладів системи опалення.

Тобто, у відповідача взагалі була відсутня можливість споживання теплової енергії у зазначених приміщеннях.

Зазначене також підтверджується замірами температурного режиму, які відображено в актах обстеження системи теплоспоживання об`єкта, складені представниками КП «Жилкомсервіс» та КСП «Інженерні мережі».

Доказів наявності приладів системи опалення у приміщеннях відповідача 2-го поверху №№5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, II позивач не надав.

Також суд звертає увагу, що в розрахунках нарахувань по Комунальному спеціалізованому підприємству «Інженерні мережі» за жовтень 2019 року вбачається температура в приміщеннях відповідача в період з листопада 2016 року по квітень 2019 року температура внутрішнього повітря приміщення дорівнювала 18 градусам, що не співпадає з актами огляду нежитлових приміщень та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта, складеними представниками КП «Жилкомсервіс» та КСП «Інженерні мережі».

Так, 06.08.2019 було складено Акт обстеження теплоспоживання об`єкта №173/3978, з якого вбачається, зокрема, що система опалення приміщень є єдиною і невід`ємною частиною системи опалення будівлі. Зазначено, що споживач користувався тепловою енергією без договору та без оплати.

Проте з вказаного Акта не вбачається в який саме період відповідач користувався тепловою енергією.

В зазначеним актом представник відповідача не погодився та, як вбачається із самого Акта, відмовився його підписувати.

Згідно акту №173/24043 від 26.11.2019 лише з 26.11.2019 у приміщення відповідача було підключено опалення.

При цьому, у вказаному акті не зазначено які саме приміщення було підключено до опалення.

З огляду на зазначене, акти позивача про підключення опалення на початку опалюваного сезону та про відключення опалення наприкінці опалюваного сезону до будинку, розташованому за адресою пр. Перемоги 50-Б у м. Харкові, не є належним доказом постачання теплової енергії в приміщення відповідача, оскільки у зазначених актах не встановлено факту наявності приладів опалення у приміщеннях, якими користувався відповідач.

Натомість, рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.11.2016 №747 «Про передачу манна в господарське відання КСП «Інженерні мережі», договір про передачу майна в господарське відання №1502 від 17.10.2011 та акти огляду приміщення підтверджують факт відсутності приладів опалення у приміщеннях 2-го поверху площею 254,00 кв.м розміщених у нежитловій будівлі літ.«А-2» по просп. Перемоги, 50-Б.

Відповідно до п.1 Розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 загальні правила розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень в розрахунковий період визначається, зокрема, розрахунковим методом відповідно до розділу XI цієї Методики.

Відповідно до положень п.1 Розділу XI Методики, розрахунковий метод застосовується для визначення загального обсягу споживання теплової енергії, гарячої або холодної води, спожитої у будівлі, при виході з ладу або втраті вузла(ів) комерційного обліку до відновлення його (їх) роботи або заміни.

Відповідно до п.5.2-5.3 Міжгалузевих норм споживання електричної та теплової енергії для установ затверджених Наказом Державний комітет України з енергозбереження N91 від 25.10.1999, розрахунково-аналітичний метод передбачає визначення питомих норм споживання теплової й електричної енергії шляхом обчислення їх за статтями споживання на основі прогресивних показників використання, а також шляхом запланованих заходів з економії. Основними вихідними даними для визначення питомих норм споживання теплової й електричної енергії є:

- первинна технологічна документація (проекти споруд, технологічні регламенти та інструкції);

- паспортні дані технологічного та енергетичного обладнання;

- нормативні показники, що характеризують найбільш раціональні та енергоефектнвні умови виробництва (коефіцієнт використання потужності, показники споживання енергоносіїв та втрат енергії під час передачі та перетворення, санітарні норми, теплові характеристики приміщень тощо);

- дані про планові та фактичні питомі норми споживання теплової й електричної енергії за минулі періоди, а також акти перевірок використання енергії у виробництві;

- план організаційно-технічних заходів з економії енергії.

Доказів наявності чи відсутності системи опалення в приміщеннях відповідача 1-го поверху №35, 36, 36а, III площею 33,0 кв.м в період з листопада 2016 року по квітень 2019 року матеріали справи не містять.

При цьому, позивач надає загальний розрахунок суми заборгованості за споживання теплової енергії у приміщеннях відповідача розрахований згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94, без врахування відсутності приладів опалення у приміщеннях 2-го поверху №№5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, II, з якого неможливо встановити яку кількість теплової енергії було спожито відповідачем в приміщеннях відповідача 1-го поверху №35, 36, 36а, III площею 33,0 кв.м в період з листопада 2016 року по квітень 2019 року.

Суд також звертає увагу, що паспортних даних технологічного та енергетичного обладнання в приміщеннях відповідача матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За таких обставин, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості позову, суд не вбачає законних підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності у цій справі.

Водночас, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, з врахуванням приписів ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору покладається на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Комунального спеціалізованого підприємства "Інженерні мережі" про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "09" вересня 2022 р.

Суддя Т.О. Пономаренко