ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 Справа № 904/1547/22
за позовом Фізичної особи - підприємця Бублик Ольги Олександрівни, смт. Рокитне, Білоцерківський район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 261 945,30грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Бублик Ольга Олександрівна (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 261 945,30 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 228 378,70 грн.; пеня в розмірі 7 351,91 грн.; 3% річних у розмірі 1 895,86 грн.; інфляційні втрати в розмірі 24 318,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання рекламних послуг №01/03/21-7 від 16.09.21 щодо своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, за змістом якого проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що заявка №31/01-22 та акт надання послуг №11 від 31.01.2022 року е не підписаними сторонами, оскільки згідно з нормами ст.17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» умови договору не містять письмової згоди сторін на використання електронного підпису. Враховуючи відсутність підписаного сторонами акту про надання послуг №11, Відповідач вважає, що Позивач не довів факт надання послуг, що виключає підстави для здійснення оплати послуг. Крім того, за відсутності обов`язку з оплати наданих послуг, Відповідач вважає неправомірним нарахування заявлених до стягнення штрафних санкцій. Щодо часткової оплати по договору в сумі 220 000,00 грн., Відповідач вважає її такою, що здійснена помилково.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, 16.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі Замовник) та Фізичною особою підприємцем Бублик Ольгою Олександрівною (далі Виконавець) укладено договір про надання рекламних послуг №01/03/21-7.

Згідно п. 2.1 договору, на підставі наданих замовником заявок виконавець в термін, в порядку та на умовах, визначених договором зобов`язується надавати замовнику наступні рекламні послуги: здійснити розміщення РІМ Замовника в мережі Інтернет на веб-сайтах на свій розсуд з метою здійснення конверсій користувачами замовника; здійснювати облік здійснення конверсій для формування статистичних звітів про надання послуг.

Параметри здійснення конверсій, обсяги та терміни надання послуг і інші істотні умови узгоджуються сторонами в заявках замовника щодо надання послуг (пункт 2.2. договору).

Пунктом 4.1 договору, погоджено, що ціни та тарифи на послуги, що надаються виконавцем за цим договором, сторони визначають в заявках на послуги, в залежності від обраних замовником параметрів і умов здійснення конверсій. Підсумкова вартість послуг виконавця за звітний період фіксується а акті надання послуг. Примітка: звітним періодом за договором визначається 1 календарний місяць.

Сплату вартість наданих послуг виконавця за звітний період замовник здійснює протягом 15 робочих днів з дати виставлення рахунку та підписання сторонами акту надання послуг (пункт 4.2 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір укладено строком на 1 рік і вступає він в силу з моменту підписання його сторонами. Продовження строку дії договору здійснюється шляхом укладання сторонами відповідно додаткової угоди.

01.01.2022 заявником подано заявку №31/01-22 на надання послуг, зі строком дії з 01.01.2022 до 31.01.2022, якою погоджено основні параметри та умови надання послуг.

Як свідчать надані у справу докази (а.с 6-13), договір №01/03/21-7 та заявка №31/01-22 укладені сторонами в формі електронного документу з використанням електронного підпису та електронної печатки (з боку відповідач), із використанням сервісу «ВЧАСНО». Ідентифікація підписів і печатки сторін на договорі та заявці, підтверджене доданими до справи протоколами перевірки електронних підписів.

На виконання умов договору та заявки до нього виконавцем надано послуги з розміщення РІМ замовника в мережі Інтернет. Цільова дія: перший виданий кредит за період з 01.01.22 31.01.22 у кількості 632 шт., ціною за одиницю в розмірі 709,46 грн. Загальна вартість робіт склала 448 378,70 грн., що підтверджується актом надання послуг №11 від 31.01.2022, який підписано сторонами 11.02.2022 року з використанням електронного підпису та електронної печатки (з боку відповідач), із використанням сервісу «ВЧАСНО» (а.с. 14, 15).

Відповідно до умов п. 4.2 договору, виконавець виставив замовнику рахунок для здійснення оплати наданих послуг № 11 від 31.01.2022 на загальну суму 448 378,70 грн. рахунок підписано позивачем 11.02.2022 року.

18.02.2022 року, платіжним дорученням № 2295 Відповідач здійснив часткову оплату згідно договору № 01/03/21-7 від 16.09.2021 за послуги з розміщення РІМ Замовника у мережі Інтернет за період січень 2022 року. Оплату проведено на суму 220 000,00 грн. (а.с. 18).

В зв`язку з частковим виконанням Відповідачем свого зобов`язання за договором, в останнього виникла заборгованість у розмірі 228 3783,70 грн. стягнення якої Позивач вимагає в судовому порядку.

На час розгляду справи в суді, доказів оплати спірної суми заборгованості сторони не надали.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання відповідачем свого зобов`язання з оплати наданих послуг, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 228 378,70 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно умов п. 5.2 договору, у разі порушення замовником термінів оплати послуг більше ніж на 10 робочих днів, у порівнянні з термінами, вказаними в п. 4.2 договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі наведеного пункту договору, Позивачем здійснено розрахунок пені за загальний період прострочення з 05.03.22 по 13.06.22, розмір якої склав суму в розмірі 7 351,91 грн.

Перевіркою правильності нарахування пені судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку не правильно визначено період для її нарахування, адже виходячи зі змісту умов п. 5.2. Договору, відповідальність у вигляді пені, наступає лише в разі прострочення термінів оплати більш ніж на 10 робочих днів, а отже, перші 10 робочих днів прострочення не вважається порушенням, за яке можу бути застосовано даний вид відповідальності.

Таким чином, нарахування неустойки у вигляді пені, повинно бути здійснено починаючи з 11 робочого дня після спливу встановленого договором строку для оплати (04.03.2022), тобто з 19.03.2022.

З підрахунками суду, за період прострочення з 19.03.2022 по 13.06.2022 розмір пені становить 12 951,89 грн., однак, враховуючи межі заявлених позовних вимог, позов в частині стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 7 351,91 грн.

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми матеріального закону, Позивач розрахував та просить стягнути з Відповідача три проценти річних за період з 05.03.2022 по 13.06.2022 у розмірі 1 895,86 грн. та інфляційні втрати за період із березень 2022 по травень 2022 у розмірі 24 318,83 грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку та встановлено, що визначення періоду прострочення виконання грошового зобов`язання, а також нарахування інфляційних втрат та відсотків річних здійснено арифметично правильно.

Враховуючи вищевикладене, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором є підставою задоволення позовних вимог шляхом стягнення основної заборгованості в розмірі 228 378,70 грн., пені в розмірі 7 351,91грн., трьох процентів річних у розмірі 1 895,86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 318,83 грн.

Заперечення Відповідача з посиланням на те, що заявка №31/01-22 від 01.01.2022 та акт надання послуг №11 від 31.01.2022 є не підписаними сторонами, оскільки останні попередньо не погодили підписання документів в електронному вигляді, а договір про надання рекламних послуг №01/03/21-7 від 16.09.21 є неукладеним із тих самих підстав, суд до уваги не приймає, оскільки згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Теж саме встановлено ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» і для електронного підпису, згідно якої електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

З урахуванням наведеного, враховуючи схвалення Відповідачем факту укладення та виконання сторонами договору №01/03/21-7 від 16.09.2021, зокрема, шляхом часткової оплати заборгованості за ним, що підтверджується копіює платіжного доручення №2295 від 18.02.2022 року, суд дійшов висновку, що договір про надання рекламних послуг №01/03/21-7 від 16.09.2021 року є укладеним, і його юридична сила не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, що рівною мірою застосовується і до підписаних сторонами в рамках зазначеного договору заявки №31/01-22 від 01.01.2022 року та акту надання послуг №11 від 31.01.2022 року.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 5, 73, 74, 77-79, 86, 129, 191, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А, ) на користь Фізичної особи - підприємця Бублик Ольги Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) основну заборгованість в розмірі 228 378,70 грн., пеню в розмірі 7 351,91 грн., три проценти річних у розмірі 1 895,86 грн., інфляційних втрати у розмірі 24 318,83 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 929,18 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський