ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року м.Дніпро Справа № 908/3282/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Мороз В.Ф., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022р. у справі №908/3282/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", м.Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя", м.Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", м.Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022р. (повний текст складено - 27.01.2022р., суддя - Горохов І.С., м. Запоріжжя) у справі №908/3282/21 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" заборгованість у розмірі 432474,00 грн., пеню у розмірі 40388,72 грн., 3% річних у розмірі 17680,74 грн., інфляційні нарахування у розмірі 44112,35 грн., судовий збір у розмірі 8019,84 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію за період березень 2020 в сумі 432474,00 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Перевіривши розрахунки пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, здійснені позивачем, суд дійшов висновку про те, що вимоги є обґрунтованими, правомірно заявленими та такими, що підлягають задоволенню.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022р. у справі №908/3282/21 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню;

- сума 432474,00 грн. залишається несплаченою у зв`язку з незгодою з даними розрахунками та нарахуваннями;

- позивачем не надано доказів, які дані і від кого він взяв для розрахунку вартості спожитої електричної енергії, оскільки лист №007/066/19044 від 09.12.2020р. складений вже після надання рахунку №14427/03-П від 31.03.2020р., тому лист №007-066/19044 від 09.12.2020р. судом першої інстанції не повинен братися до уваги, оскільки він є недостовірним доказом, відповідно до ст. 78 ГПК України;

- відповідачем не підписані акти звіряння за договором №14420, 14425, 14427, що підтверджується документами позивача (листом від 27.09.2021р. №1709/14122);

- розрахунки за спожиту електроенергію з відповідачем ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показників приладу обліку від оператора системи розподілу згідно з умовами договору;

- у сформованому позивачем рахунку на оплату електричної енергії неможливо встановити зазначений позивачем обсяг електричної енергії як спожитої відповідачем, обсяг послуг з розподілу електричної енергії та обсяг послуг з передачі електроенергії;

- з розрахунку №14428/03-Пвід 31.03.2020р. незрозуміло з яких даних визначений обсяг електроенергії (257425 кВт/год), не визначений тариф на послугу з розподілу електроенергії та послугу передачі електроенергії. Отже, позивачем безпідставно збільшена сума заборгованості відповідача за договором;

- за фактичними даними лічильників електроенергії місць загального користування, встановлених на об`єктах споживання відповідача, позивач безпідставно перевищив дані про розмір обсягу поставки відповідачу електроенергії. Таке перевищення сталося, оскільки розрахункова схема, за якою ведеться розрахунок за електричну енергію, яка витрачається для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, за показниками загальнобудинкових засобів обліку, при наявності лічильників встановлених безпосередньо на ці нужди - не відповідає вимогам діючого законодавства про що відповідач неодноразово заявляв позивачу та пропонував внести зміни у договори про постачання та розподіл електричної енергії, але отримав безпідставну відмову від позивача та оператора системи розподілу в особі ПАТ "Запоріжжяобленерго". Також, відповідач неодноразово повідомляв позивача та оператора системи розподілу в особі ПАТ "Запоріжжяобленерго" про той факт, що однолінійні схеми електропостачання, які використовуються позивачем не надають можливості вірно нараховувати обсяг спожитої відповідачем електроенергії;

- підтвердженням порушень під час нарахування обсягів спожитої відповідачем електричної енергії є кримінальне провадження №0000147, відкрите за заявою ТОВ "Місто для людей Запоріжжя" за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України;

- позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 40388,72 грн., 3% річних у розмірі 17680,74 грн., інфляційні нарахування в розмірі 44112,35 грн., судовий збір в розмірі 8019,84 грн. за період з 29.05.2020р. З позовною заявою позивач звернувся до суду 11.11.2021р. Таким чином, позивач мав право на стягнення неустойки (штрафу, пені) лише за період з 11.11.2020р. до 11.11.2021р. Натомість, суд першої інстанції не застосував наслідки спливу позовної давності для даного виду правовідносин і стягнув з відповідача на користь позивача неустойку за період, який перевищує строк звернення до суду.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" формує рахунки для сплати фактично спожитої електричної енергії споживачам на підставі даних, наданих ПАТ "Запоріжжяобленерго". ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" від ПАТ "Запоріжжяобленерго" отримано акт №3/ПУП від 31.03.2020р. про підтвердження обсягів розподілу електричної енергії з мереж ПАТ "Запоріжжяобленерго" постачальнику ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" з додатком у вигляді таблиці. Згідно отриманих даних обсяг використаної електричної енергії відповідачем складає 257425 кВТ/год. На підставі отриманих даних від адміністратора комерційного обліку позивачем було здійснено розрахунок поставленої/спожитої електричної енергії ТОВ "МДЛ Запоріжжя" та сформовано рахунок за період березень 2020 року. Також позивачем було отримано лист-повідомлення №007-066/19044 від 09.12.2020р. про спожитий обсяг електричної енергії ТОВ "МДЛ Запоріжжя" за період березень 2020 року від адміністратора комерційного обліку. Даним повідомленням ПАТ "Запоріжжяобленерго" надає та підтверджує постачальнику електричної енергії дані про фактичний обсяг, період споживання за ЕІС-кодами точками розподілу споживача за період березень 2020 року. В свою чергу, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження власної позиції (контррозрахунки, листування між сторонами, акти/рапорти приладів обліку електричної енергії тощо), які б могли спростувати доводи позивача та відповідні докази, які були надані ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до суду. Відповідач, працюючи з ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" та будучи його клієнтом майже три роки, не може розібратися з рахунками за електричну енергію та при цьому здійснює платежі за цими ж рахунками. Крім того, відповідач не звертався до позивача з питаннями, що висвітлені в апеляційній скарзі, а почав ставити їх вже під час судового процесу. Щодо приладів обліку електричної енергії позивач зазначає, що дане питання не відноситься до компетенції ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", оскільки позивач є постачальником електричної енергії та саме на постачання електричної енергії між сторонами укладено договір №14427. Вважає посилання на кримінальне провадження №0000147 недоречним, оскільки спірна ситуація випливає з договірних взаємовідносин між ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" та ТОВ "МДЛ Запоріжжя" по договору поставки електричної енергії №14427, в якому ПАТ "Запоріжжяобленерго" не є стороною. Позивач не згоден з посиланням відповідача на ст. 258 ЦК України, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022р. у справі №908/3282/21. Розгляд справи призначено в судове засідання на 21.09.2022р.

19.09.2022р. від директора ТОВ "Місто для людей Запоріжжя" засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання (без ЕЦП) про відкладення розгляду апеляційної скарги, призначеного на 21.09.2022 року по справі №908/3282/21.

19.09.2022р. від представника ТОВ "Місто для людей Запоріжжя" адвоката Соколової Н.І. засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання (підписане ЕЦП) про відкладення розгляду апеляційної скарги, призначеного на 21.09.2022 року по справі №908/3282/21. Клопотання обґрунтовано тим, що представник відповідача 21.09.2022 року о 10 год. 00 хв. буде знаходитися в іншому судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя та з огляду на це не може бути присутньою у судовому засідання по справі №908/3282/21.

Проте, зазначене клопотання відхиляється судом апеляційної інстанції з огляду на визначені процесуальні строки розгляду справи та те, що явка у засідання суду по суті спору не визнавалась судом обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору. Крім того, на підтвердження викладених у клопотанні обставин, відповідачем не надано до суду доказів участі представника відповідача в іншому судовому засіданні, що призначене на 21.09.2022 року о 10 год. 00 хв.

На електронну адресу суду 20.09.2022 року надійшла заява представника ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", якою він повідомляє суд про те, що ТОВ "Місто для людей Запоріжжя" було частково сплачено заборгованість за спірний період в сумі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №69547281 від 31.08.2022р. Оскільки часткова оплата заборгованості відповідачем здійснена після прийняття оскаржуваного рішення по справі №908/3282/21, то така оплата не може бути прийнята до уваги судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді справи.

У судове засідання призначене на 21.09.2022р. відповідач свого представника не направив.

В засіданні суду 21.09.2022р. представник позивача надав свої пояснення по апеляційній скарзі.

У судовому засіданні 21.09.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

01.01.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" (відповідач, споживач) укладено публічний договір №14427 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (договір) шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, за адресою розташування електроустановок.

Згідно з п. 2.1. договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1 договору, умови надання послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору.

Згідно з п. 5.1. договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4 додатку 3 до договору розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію.

Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого Споживачем у Постачальника рахунку.

Обсяги попередньої оплати визначаються шляхом множення замовленого обсягу постачання електричної енергії на ціну універсальної послуги у відповідному розрахунковому періоді та підлягають оплаті незалежно від отримання рахунку Постачальника.

У разі неодержання рахунку, Споживач самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строки передбачені умовами даного розділу.

Відповідно до п. 5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідачем було отримано рахунок №14427/03-п від 31.03.2020р. за постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за період березень 2020 року, у відповідності до якого обсяг використаної електричної енергії відповідача складає 257425 кВт/год на суму 432474 грн. 00 коп. (чотириста тридцять дві тисячі чотириста сімдесят чотири гривні 00 копійок).

Спожитий обсяг електричної енергії відповідача за березень 2020 підтверджується повідомленням/листом за №007-066/19044 від 09.12.2020р. адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ "Запоріжжяобленерго", щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за ЕIС - кодом точки комерційного обліку.

Даним повідомленням оператор системи розподілу (ОСР) надав постачальнику електричної енергії дані про фактичний обсяг, період споживання за ЕІС-кодами точками розподілу споживача з щомісячною розбивкою у період березень 2020 року.

Відповідачем у квітні 2020 року було сплачено частину боргу за спожиту електроенергію в березні 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №527 від 23.04.2020р. на суму 64985,57 грн.

14.05.2020р. відповідачем на адресу позивача надіслано лист №20/0327 "Про уточнення призначення платежів", в якому він просив оплату яку було здійснено платіжним дорученням №527 від 23.04.2020р. на суму 64985,57 грн. вважати попередньою оплатою за травень 2020 року.

В порушення умов договору в частині оплати вартості електричної енергії та п. 4.12 ПРРЕЕ у відповідача (з урахуванням часткової сплати) виник борг за спожиту електричну енергію за період березень 2020 року в сумі 432474,00 грн.

Споживачем сума вартості електричної енергії в добровільному порядку не оплачена, що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми вартості електричної енергії в примусовому порядку.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" публічного договору №14427 від 01.01.2019р. про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії, за адресою розташування електроустановок.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від №14.03.2018р. №312, регулюються взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Господарським судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач протягом березня 2020 року поставив, а відповідач спожив електричну енергію у кількості 257425 кВт/год.

У відповідності з п. 4.13. ПРРЕЕ позивачем сформовано та виставлено до оплати відповідачем рахунок №14427/03-п від 31.03.2020р.

Вказаний рахунок містить відомості про застосований тариф та вартість послуг з розподілу і передачі електроенергії.

Дані щодо фактичного обсягу спожитої відповідачем електричної енергії підтверджуються повідомленням/листом за №007-066/19044 від 09.12.2020р. адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ "Запоріжжяобленерго" та містять щомісячну розбивку за ЕІС-кодом точки комерційного обліку. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання сплатити за спожиту електричну енергію за період березень 2020 року в сумі 432474,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачем не надано доказів, які свідчать про інший обсяг спожитої електричної енергії та невідповідність наданого позивачем розрахунку умовам договору та вимогам законодавства України.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 432474,00 грн.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення суми боргу.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати вартості спожитої електричної енергії, позивачем було нараховано пеню за період з 29.05.2020р. по 08.10.2021р. на загальну суму 40388,72 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 5.11 договору сторонами узгоджено, що у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в порядку та розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Пунктом 7 комерційної пропозиції встановлено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу.

Перевіривши розрахунок, що міститься в матеріалах справи, апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що заявлена до стягнення сума пені є обґрунтованою, правомірно заявленою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем також нараховано 3% річних за період з 29.05.2020р. по 08.10.2021р. в сумі 17680,74 грн. та інфляційних нарахувань за період з 01.06.2020р. по 30.09.2021р. в сумі 44112,35 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунки позивача, суд апеляційної інстанції доходить висновків, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а суми інфляційних нарахувань та 3% річних підлягають стягненню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій не ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд зазначає, що висновки господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правомірними та обґрунтованими, а доводи викладені в апеляційний скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Запоріжжя" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2022р. у справі №908/3282/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.09.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков