ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2022 р. Справа №914/3922/21

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

представники сторін не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Барбарас-Україна»,

с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області б/н і дати (вх.ЗАГС №0105/1482/22 від 29.06.2022)

на рішення Господарського суду Львівської області від

25.05.2022 (суддя Долінська О.З., повне рішення 02.06.2022)

у справі № 914/3922/21

за позовом Акціонерного товариства «Акціонерно- комерційний банк «Львів», м. Львів

до відповідача Приватного підприємства «Барбарас-Україна»,

с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області

про стягнення заборгованості в розмірі 429042,08 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» звернулось із позовом до Господарського суду Львівської області про стягнення з Приватного підприємства «Барбарас-Україна» заборгованості в розмірі 429 042,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем взятих на себе обов`язків на підставі укладеного між сторонами кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 429 042,08 грн, яка є предметом стягнення у даній справі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.05.2022 у справі №914/3922/21 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Приватного підприємства «Барбарас-Україна» на користь Акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів» 416 337,63 грн основної заборгованості, 12 704,45 грн заборгованості з відсотків та 6 435,63 грн понесених витрат на сплату судового збору.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем ПП «Барбарас-Україна» подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просить таке скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи чим позбавлено останнього можливості захищати свої законні права та інтереси в судовому засіданні. Крім того, зазначає, що представництво інтересів позивача здійснено неналежним представником, за відсутності документів, які підтверджують статус адвоката такого представника.

Позивач, згідно ст. 263 ГПК України відзиву на апеляційну скаргу не надав.

01.09.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду даної справи у зв`язку із зайнятістю під час розгляду іншої справи у Львівському апеляційному суді, яке підписане адвокатом Русланом Марківом, який здійснював представництво відповідача в суді першої інстанції. До вказаного клопотання додано фото-копію повідомлення про розгляд справи у Львівському апеляційному суді. Щодо повноважень адвоката зазначено, що повноваження при справі.

Розглянувши подане клопотання, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВС №1100856 від 06.10.2021 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВС №1137628 від 29.03.2021 адвокат Марків Руслан Богданович уповноважений на представництво та захист інтересів Приватного підприємства «Барбарас-Україна» у Господарському суді Львівської області. Натомість, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують повноваження адвоката Марківа Руслана Богдановича на представництво та захист інтересів Приватного підприємства «Барбарас-Україна» у Західному апеляційному господарському суді та подання вищевказаного клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.61 ГПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно із ч. 1 ст. 169 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Статтею 170 ГПК України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмових заяв і клопотань. Так, частина 2 зазначеної статті передбачає, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Частина 4 ст. 170 ГПК України регламентує, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання) подано без додержання вимог частини першої чи другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку про залишення без розгляду вищевказаного клопотання про відкладення розгляду справи.

Інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було.

Сторони явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка судом.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2021 року між АТ АКБ «Львів» та Приватним підприємством «БАРБАРАС-Україна» укладено кредитний договір №39/В2021, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 500 000,00 грн, із процентною ставкою 23,88% річних, з кінцевою датою повернення - 27.07.2023.

Зобов`язання за укладеним кредитним договором №39/В2021 від 28.01.2021 банк виконав повністю перерахувавши на поточний рахунок позичальника кошти в розмірі 500 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №693668 від 28.01.2021.

Відповідно до п.2.1.6 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту оформленого додатком №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно із п.2.7. кредитного договору - банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим договором, а також у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини.

Згідно із п.3.2. кредитного договору - проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п.2.1.4. цього додатково договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному в п.2.1.4. цього додаткового договору. Позичальник сплачує нараховані банком проценти у валюті кредиту щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані, якщо графіком погашення кредиту не встановлені інші терміни сплати процентів.

Відповідно до п.4.1, п.4.2. кредитного договору - позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку.

Згідно п. 4.8. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором, у разі настання одного (або кількох) з таких випадків: несвоєчасної сплати процентів та/або повернення суми кредиту (частини кредиту); наявності обставин, які свідчать про те, що наданий позичальникові кредит не буде повернуто у строки, визначені кредитним договором; іншого істотного порушення умов кредитного договору.

Пунктом 4.9. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.8) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

30.09.2021 з метою досудового врегулювання спору, позивачем було вручено відповідачу під розписку лист-вимогу від 28.09.2021 за вих.№980/0-20. Проте, вказаний лист-вимога залишився без відповіді відповідача.

11.11.2021 позивачем повторно скеровано відповідачу лист-вимогу від 11.11.2021 за вих.№1210/0-20 про дострокове повернення кредиту та процентів, яка залишена відповідачем без відповіді.

Наведені обставини і стали підставою для звернення із позовом у даній справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ч. 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України регламентовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по кредитному договору, у відповідача виникла основна заборгованість перед позивачем в розмірі 416 337,63 грн та заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 12 704,45 грн. Наведене підтверджується належними доказами у справі і доданим розрахунком заборгованості та апелянтом в суді апеляційної інстанції не спростовані.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову у даній справі.

Перевіряючи доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції права відповідача на захист законних інтересів в судовому засіданні шляхом відмови у задоволенні поданого клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

З аналізу положень ст. 202 ГПК України вбачається, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегією суддів встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.05.2022 судове засідання з розгляду даної справи по суті відкладено, у зв`язку із поданим відповідачем клопотання, в тому числі, з метою забезпечення відповідачу можливості реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, відповідачем в суді першої інстанції не надано заперечень на позов у передбаченому процесуальним законодавством порядку та не подано жодних доказів для спростування правової позиції позивача у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необґрунтованими.

Окрім цього, покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснено неналежним представником, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються документальними доказами у справі, а саме: копією довіреності №68/1/19 від 14.05.2019, виданої на ім`я Вертас Марії Михайлівни та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000785 від 29.11.2017, згідно з яким Вертас Марія Михайлівна має право на заняття адвокатською діяльністю.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, оскільки, такі підтверджуються документальними доказами, відповідають дійсним обставинам справи та скаржником в суді апеляційної інстанції не спростовано.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2022 у справі №914/3922/21 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Судові витрати.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється в силу ч. 14 ст. 129 ГПК України. Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Барбарас-Україна» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 25.05.2022 у справі №914/3922/21 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено 06.09.2022.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді О.С. СКРИПЧУК

Н.М. КРАВЧУК