УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

20.09.2022Справа № 23/447-49/290-2012 (910/13296/21)
Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ліквідатора ВАТ Київенергобуд арбітражного керуючого Сокольвака Михайла Васильовича

до 1. ОСОБА_1

2. Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк

3. ОСОБА_2

4. ОСОБА_3

Про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та витребування нерухомого майна

За заявою Акціонерного товариства Перший експедиційний загін підводних та

гідротехнічних робіт

до Відкритого акціонерного товариства Київенергобуд"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №23/447-49/290-2012 за заявою Акціонерного товариства Перший експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства Київенергобуд".

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ліквідатора ВАТ Київенергобуд арбітражного керуючого Сокольвака Михайла Васильовича до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та витребування нерухомого майна.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне:

По-перше, відповідно до п.5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгурнтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Подана заява не містить доказів, що підтверджують вказані обставини.

Посилання позивача в кінці позовної заяви, що: «Додатки, що додані до позовної заяви арбітражним керуючим ліквідатором ВАТ «Київенергобуд» Гороховським А.В., яка отримана судом 04.07.2013 та знаходиться в матеріалах справи №23/447-49/290-2012» не є належним доказами, що підтверджують правові підстави позову.

По-друге, За приписами ч. 4 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Як вбачається з матеріалів заяви, до неї не додано копії оспорюваного правочину також заява не містить клопотання про витребування такого правочину у відповідачів.

По-третє, За приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, третьої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 20 вказаного Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

З огляду на положення КУзПБ, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц та від 28.01.2020 у справі № 50/311-б).

Водночас, КУзПБ, на відміну від Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкретизовано порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).

Відповідно такий підхід зумовлює сплату позивачем судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового або немайнового характеру у відповідності до положень підпунктів відповідно 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №905/1818/19.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір вираховується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 2 частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

При цьому, судовий збір з позовної заяви про витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях, як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Звертаючись із даним позовом до суду, заявником було сплачено судовий збір у розмірі 4 540,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів позовної заяви платіжним дорученням № 200 від 12.08.2021.

В поданій позовній заяві позивачем заявлено вимоги:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництва адміністративного корпусу, 10 спальних будинків, незавершеного будівництва господарчого блоку, душевої, туалету, огорожі від 26.11.2033, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріонсервіс» та ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42247922 від 26.07.2018;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Київенергобуд» нерухоме майно бази відпочинку «Прометей» (комплекс), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Оскільки позивач заявив дві вимоги немайнового характеру та майнову вимогу (витребування майна), то останній повинен доплатити судовий збір одну майнову вимогу у розмірі 8 882,45 грн. (витребування майна (1,5% від вартості майна)).

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем за подачу даної позовної заявив в частині вимоги про витребування майна, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як вбачається з інформаційного порталу ДП «СЕТАМ» за посиланням https://setam.net.ua/auction/273709 02.05.2018 були проведені електроні торги з реалізації лоту: Комплекс, нерухоме майно бази відпочинку "Прометей" загальною площею 1045,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна продажу склала 592 163,20 грн.

Таким чином, правомірним розмір судового збору за подачу даної позовної заяви в частині вимоги про витребування майна є 8 882,45 грн (592 163,20 грн (вартість майна) *1,5%).

У відповідності до частини 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява ліквідатора ВАТ Київенергобуд арбітражного керуючого Сокольвака Михайла Васильовича до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та витребування нерухомого майна підлягає залишенню без руху, адже позивачем не було дотримано вимог п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з нею.

Суд звертає увагу Позивача на те, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заява ліквідатора ВАТ Київенергобуд арбітражного керуючого Сокольвака Михайла Васильовича до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень та витребування нерухомого майна залишити без руху.

2. Зобов`язати ліквідатора ВАТ Київенергобуд арбітражного керуючого Сокольвака Михайла Васильовича протягом десяти робочих днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- доказів доплати судового збору у розмірі 8 882,45 грн.;

- належним чином засвідчених в розумінні приписів статті 91 Господарського процесуального кодексу України доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- подання до суду копію (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

- у разі подання додаткових доказів доказів направлення відповідних доказів іншим учасникам справи на адресу місцезнаходження, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Яковенко