ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022м. ДніпроСправа № 904/2028/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт"

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг за Договором №200/13/25Е про закупівлю товару від 12.03.2019 у розмірі 767 603,98 грн., 3% річних - 54 024,75 грн., індекс інфляції - 236 798,58 грн., судовий збір - 15 876,41 грн.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що постановою Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.06.2022, винесеної в рамках виконавчого провадження № 69275031, рахунки підприємства арештовані та станом на 01.09.2022 арешт продовжує діяти. В свою чергу, брак коштів та відсутність можливості їх вільного використання призвела до негативних наслідків. Вказані обставини свідчать про тяжкий фінансовий стан підприємства та об`єктивну неможливість вчасно проводити розрахунки з контрагентами в тому числі й Позивачем. Крім того, Відповідач вважає, що укладений сторонами правочин (договір про надання правової допомоги) за своєю природою є договором про надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплати виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічний та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуг і подальшою господарською діяльністю. При визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Беручи до уваги вищенаведене, а також дослідивши подані Позивачем матеріали та об`єктивно оцінивши час, необхідний для оцінки цих матеріалів, Відповідач вважає, що заявлена сума судових витрат є явно завищеною та не відповідає критерію розумності, враховуючи те, що справа не є складною.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2019 сторони уклали договір № 200/13/25Е про закупівлю послуг (далі Договір), за п. 1.1. якого Постачальник (Позивач) зобов`язується поставити Покупцеві (Відповідачеві) товари, зазначені в п. 1.2. Договору, а Покупець прийняти і оплатити такі Товари.

Постачальник зобов`язується поставити Мастильні засоби, код 0921 (Мастильні оливи та матеріали) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2. Договору).

Сума (ціна) Договору, відповідно до Специфікації № 1, становить 14 914 614,24 грн. (чотирнадцять мільйонів дев`ятсот чотирнадцять тисяч шістсот чотирнадцять грн. 24 коп.), у тому числі податок на додану вартість 20 % - 2 485 769,04 грн. (п. 3.1. Договору).

Товари, які поставляються відповідно до цього Договору, сплачується Покупцем за погодженими цінами в національній валюті України (п. 4.1. Договору).

Покупець здійснює оплату отриманої партії Товарів по факту їх поставки протягом 45-ти календарних днів (п. 4.2. Договору).

Відповідно до підп. 6.1.1. п. 6.1. Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність визначену цим Договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених зобов`язань (п. 7.1. Договору).

За порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених Договором, Покупець сплачує Постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України (п. 7.4. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.03.2020., але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1. Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 27.12.2019).

На виконання Договору Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 1 254 845,50 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: № А-00000007 від 20.01.2020 на суму 34 855,56 грн., № А-00000009 від 20.01.2020 на суму 20 721,85 грн., № А-00000008 від 23.01.2020 на суму 62 165,56 грн., № -00000010 від 29.01.2020 на суму 30 378,18 грн., № А-00000020 від 12.02.2020 на суму 155 691,65 грн., № А-00000021 від 12.02.2020 на суму 162 167,95 грн., № А-00000022 від 12.02.2020 на суму 288 267,70 грн., № А-00000025 від 26.02.2020 на суму 161 476,68 грн., № А-00000035 від 11.03.2020 на суму 27 296,21 грн., № А-00000036 від 17.03.2020 на суму 16 744,49 грн., № А-00000038 від 19.03.2020 на суму 38 458,80 грн., № А-00000039 від 19.03.2020 на суму 64 903,66 грн., № А-00000040 від 19.03.2020 на суму 142 355,21 грн., № А-00000042 від 25.03.2020 на суму 14 820,00 грн., № А-00000043 від 26.03.2020 на суму 34 542,00 грн.

Відповідач частково сплатив за поставлений товар 487 241,52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 2399 від 19.03.2020 на суму 34 855,56 грн., № 2400 від 19.03.2020 на суму 20 721,85 грн., № 2401 від 19.03.2020 на суму 62 165,56 грн., № 2398 від 19.03.2020 на суму 30 378,18 грн., № 4909 від 07.07.2020 на суму 27 296,21 грн., № 4908 від 07.07.2020 на суму 16 744,49 грн., № 4979 від 07.07.2020 на суму 38 458,80 грн., № 5187 від 07.07.2020 на суму 64 903,66 грн., № 4980 від 07.07.2020 на суму 142 355,21 грн., № 5373 від 07.07.2020 на суму 14 820,00 грн., № 5374 від 07.07.2020 на суму 34 542,00 грн. У призначеннях платежів, Відповідач зазначав конкретні рахунки, за які здійснювалася оплата.

Так, у Відповідача виник борг у розмірі 767 603, 98 грн., зокрема за накладними: № А-00000020 від 12.02.2020 на суму 155 691,65 грн., № А-00000021 від 12.02.2020 на суму 162 167,95 грн., № А-00000022 від 12.02.2020 на суму 288 267,70 грн., № А-00000025 від 26.02.2020 на суму 161 476,68 грн.

Сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.2022, відповідно до якого борг Відповідача за Договором становить 767 603,98 грн.

На прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував індекс інфляції 236 798,58 грн. за період з квітня 2020 року по травень 2022 рік., 3% річних 54 024, 75 грн. за період з 06.03.2020 по 06.07.2022.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є обсяги поставки за Договором, наявність у Відповідача боргу перед Позивачем, обґрунтованість нарахування боргу та компенсаційних платежів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Дослідивши надані до матеріалів справи докази (Договір, видаткові накладні, платіжні доручення, акт звірки взаєморозрахунків), беручи до уваги, що строк виконання зобов`язань відповідно до п. 4.2. Договору настав, заперечуючи позов, Відповідач посилається на відсутність коштів для виконання зобов`язання, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи вимогу про стягнення 767 603,98 грн. основного боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунок індексу інфляції проведено вірно, а 3 % річних з порушенням законодавства.

Так, в п. 4.2. Договору визначено, що Покупець здійснює оплату отриманої партії Товарів по факту їх поставки протягом 45-ти календарних днів

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних становить 53 845,88 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 767 603,98 грн. основного боргу, 53 845,88 грн. 3% річних, 236 798,58 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241,247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52200, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Горького, 2, код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" (52200, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 40, корп. 35, код 35935908) 767 603,98 грн. основного боргу, 53 845,88 грн. 3% річних, 236 798,58 грн. індексу інфляції, 15 873,73 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 22.09.2022

Суддя С.Г. Юзіков