ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1469/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Вакарчуку Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідачів: Елісашвілі О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, 10, );

до відповідача: Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, );

про стягнення 112006,89 грн.

1. Суть спору.

Одеський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1527/22 від 06.07.2022) до Одеської обласної прокуратури, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду у розмірі 112006,89 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу Біляївської районної філії Одеського ОЦЗ від 05.01.2021 №НТ210105 ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. В подальшому, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі №420/13321/20, Наказом Одеської обласної прокуратури від 22.03.2022 №467к ОСОБА_1 було поновлено на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 31.12.2020. За таких обставин, на думку позивача, обов`язок відшкодування коштів на випадок безробіття у сумі 112006,89 грн. покладається на роботодавця - Одеську обласну прокуратуру.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2022 було відкрито провадження у справі №916/1469/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 17.08.2022.

03.08.2022 судом отримано від Одеської обласної прокуратури відзив (вх.№15282/22).

10.08.2022 до суду від Одеського обласного центру зайнятості надійшла відповідь на відзив (вх.№15827/22).

17.08.2022 судом отримано від Одеського обласного центру зайнятості клопотання (вх.№16555/22) про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.08.2022 суд оголосив протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 05.09.2022.

В судове засідання, призначене на 05.09.2022, позивач не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, представник відповідача у дане судове засідання з`явився, просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 05.09.2022 судом було оголошено вступну та розолютивну частини рішення та повідомлено, що повний текст рішення буде складено 12.09.2022.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи Одеського обласного центру зайнятості.

Позивач повідомив, що 05.01.2021 громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості з приводу пошуку роботи, подавши заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати йому допомоги по безробіттю.

Як вказує позивач, на підставі представлених документів та відомостей, наказом Біляївської районної філії ООЦЗ від 05.01.2022 №НТ210105, ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю у розмірі передбаченому ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-111 та створено Персональну картку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

За твердженням позивача, відповідно до наказу Одеської обласної прокуратури від 22.03.2022 № 467к на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі №420/13321/20, ОСОБА_1 було поновлено на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 31.12.2020.

Позивач зазначає, що за таких обставин та на підставі заяви ОСОБА_1 про припинення реєстрації у зв`язку з поновленням на посаді Біляївською районною філією ООЦЗ було видано наказ від 25.01.2022 №НТ220125 про припинення реєстрації безробітного ОСОБА_1 та виплати йому допомоги по безробіттю з 25.01.2022.

Як вказує позивач, за весь час перебування на обліку в Біляївській районній філії Одеського обласного центру зайнятості громадянину ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 112006,89 грн.

На думку позивача, виходячи з положень ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вбачається, що обов`язок відшкодування коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у сумі 112006,89 грн. покладається на роботодавця - Одеську обласну прокуратуру.

Як вказує позивач, 13.04.2021 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №1243/10- 01-33/42-22 з вимогою в тридцятиденний термін перерахувати кошти в сумі 112006,89 грн. виплачені ОСОБА_1 як допомогу по безробіттю. Однак, за твердженням позивача, станом на теперішній час добровільно кошти повернуто не було.

У відповіді на відзив, позивач зазначив, що так як обидві сторони процесу зацікавлені у позитивному вирішенні спору, 15.07.2022 за вих.№2275/10-01-33/42-22 Одеський обласний центр зайнятості проінформував Одеську обласну прокуратуру про те, що не заперечує проти укладення мирової угоди при обов`язковій умові виплати заборгованості до 31 грудня 2022 року. Проте, до теперішнього часу проекту зазначеної угоди позивачем не отримано.

На думку позивача, відповідач позовні вимоги не спростував та доводи відповідача про передчасність вимог Одеського обласного центру зайнятості про стягнення заборгованості є хибними та необгрунтованими.

3.2. Доводи Одеської обласної прокуратури.

Як повідомив відповідач, до Одеської обласної прокуратури від Одеського обласного центру зайнятості надійшла претензія щодо відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю стосовно поновленого за рішенням суду працівника, а саме ОСОБА_1 , згідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

За твердженням відповідача, у зв`язку з цим, 25.05.2022 було підготовлено платіжне доручення за №685 по добровільному відшкодуванню суми виплаченої допомоги по безробіттю стосовно ОСОБА_1 , яке було направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство».

Проте, як зазначив відповідач, вказане платіжне доручення Казначейською службою не було проведено, оскільки зазначені видатки не підпадають під дію постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 №590 зі змінами в частині пріоритетних видатків.

Також відповідачем вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» серед іншого, скорочено видатки загального фонду Державного бюджету України на 2022 рік на фінансування Офісу Генерального прокурора та станом на 01.08.2022 залишок коштів по КЕКВ 2800 складає 5264,65 грн.

Отже, на думку відповідача, скорочення фінансування органів прокуратури та особливості використання державних коштів в умовах воєнного стану унеможливили, з незалежних від Одеської обласної прокуратури обставин, проведення оплати сум забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітним. Таким чином, в умовах сьогодення вимоги Одеського обласного центру зайнятості до Одеської обласної прокуратури, тобто одній державної установи до іншої установи, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів, є передчасними.

4. Обставини справи, встановлені судом.

Наказом Одеської обласної прокуратури №3046к від 23.12.2020 було звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020.

05.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.

05.01.2021 було Біляївською районною філією ОЦЗ було створено ОСОБА_1 персональну картку № НОМЕР_2 .

Додатком №1 до персональної картки передбачено журнал відвідувань безробітного до центру зайнятості.

Із додатка №2 до персональної картки вбачається перелік рішень прийнятих центром зайнятості щодо зареєстрованого безробітного.

Як вбачається із витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 , Наказом Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості №НТ210105 від 05.01.2021, ОСОБА_1 надано статус безробітного з 05.01.2021, наказом №НТ210106 від 06.01.2021 призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 05.01.2021 по 30.12.2021, а також відкладено виплати допомоги по безробіттю з 05.01.2021 по 30.12.2021, наказом №НТ210201 від 01.02.2021 поновлено виплату допомоги по безробіттю з 31.01.2021.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №420/13321/20 було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі №420/13321/20 скасовано та визнано, зокрема, протиправним та скасовано наказ Одеської обласної прокуратури №3046к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020, поновлено ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури з 30.12.2020 та стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі 328569,48 грн.

Наказом Одеської обласної прокуратури №467к від 23.03.2022 було скасовано наказ Одеської обласної прокуратури №3046к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 31.12.2020.

Наказом Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості від 25.01.2022 №НТ220125 було припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_1 та виплату йому допомоги по безробіттю з 25.01.2022 у зв`язку із поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного.

Відповідно до додатку 4 «Нарахування допомоги по безробіттю» до персональної картки, центром зайнятості було виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у загальному розмірі 112009,89 грн.

Претензією від 13.04.2022 №1243/10- 01-33/42-22 Одеський обласний центр зайнятості вимагав від Одеської обласної прокуратури протягом 30 днів з дня отримання цієї претензії повернути допомогу по безробіттю, виплачену ОСОБА_1 , в загальній сумі 112009,86 грн.

Із реєстру бюджетних фінансових зобов`язань Одеської обласної прокуратури вбачається, що 25.05.2022 було сформовано платіж у розмірі 112006,89 грн. на користь Одеського обласного центру зайнятості. Між тим, як вказує відповідача, даний платіж не було проведено казначейською службою, оскільки такі видатки не підпадають під дію постанови КМУ №590 від 09.06.2021.

За твердженням позивача, відсутність повернення зі сторони відповідача суми допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_1 , стало підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення з Одеської обласної прокуратури 112006,89 грн.

5. Позиція суду.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно до ч. 2 цієї ж статті, статус безробітного надається, зазначеним у ч. 1 ст. 43 цього закону, особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі.

Згідно абз. 6 п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 19.09.2018 №792, у період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, допомога по безробіттю призначається з першого дня надання статусу безробітного.

Як встановлено ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно ч.4 ст. 35 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, з аналізу зазначеної правової норми вбачається, що саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №914/2087/17, від 06.07.2018 у справі № 921/220/17- г/16, від 09.07.2018 у справі №914/1875/17, від 06.09.2018 справа № 902/291/17 та від 18.03.2021 справа № 917/462/20.

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 №917/462/20 зазначено, що оскільки набуття Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття права стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів і вартість наданих безробітному соціальних послуг та покладення на роботодавця обов`язку відшкодувати зазначені витрати Фонду, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» пов`язує з поновленням такої особи на роботі за рішенням суду, то моментом виникнення цих права/обов`язку сторін спірних правовідносин є набрання законної сили відповідним судовим рішенням, а розмір витрат, що належить відшкодувати роботодавцю, визначається з урахуванням обставин виконання рішення про поновлення на роботі та дати припинення реєстрації, як безробітної, поновленої на роботі особи.

Як передбачено ч. 1-3 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазнає, що позивачем в повному обсязі виконано покладений на нього обов`язок щодо виплати безробітному допомоги по безробіттю у встановленому законом розмірі за період перебування ОСОБА_1 на обліку в Біляївській районній філії Одеського обласного центру зайнятості, однак відповідачем, як роботодавцем, не виконано встановлений законом обов`язок щодо повернення суми виплаченої допомоги по безробіттю, наданої безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

При цьому суд не погоджується із доводами відповідача щодо передчасності звернення позивача до суду із вимогами про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю, наданої безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, оскільки моментом виникнення права центру зайнятості на відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю та обов`язку органу прокуратури здійснити повернення такої суми на користь центру зайнятості є набрання законної сили відповідним судовим рішенням про поновлення безробітного на роботі.

Отже, оскільки у даному випадку постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, яка набрала законної сили з моменту її постановлення, було поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської міської прокуратури, то відповідно у роботодавця цієї особи виник обов`язок з 16.02.2022 повернути центру зайнятості розмір виплаченого допомоги по безробіттю.

Крім того, претензією від 13.04.2022 №1243/10- 01-33/42-22 Одеський обласний центр зайнятості вимагав від Одеської обласної прокуратури протягом 30 днів з дня отримання цієї претензії повернути суму виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , однак доказів оплати такої суми у визначений позивачем строк органом прокуратури не надано.

За таких обставин, суд вважає, що звернення Одеського обласного центру зайнятості до суду не було передчасним, а також відсутність бюджетних асигнувань на користь Одеської обласної прокуратури не є підставою для звільнення останньої від виконання обов`язку, встановленого законом, на відшкодування центру зайнятості суми наданої допомоги по безробіттю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи, що відповідачем не спростовано позовні вимоги у даній справі та з огляду на те, що факт виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , якого було поновлено на роботі за рішенням суду, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, в той час як належних та допустимих доказів повернення такої суми зі сторони відповідача на користь позивача матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми допомоги по безробіттю у розмірі 112006,89 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (65007, м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, 10, ) заборгованість по поверненню виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду, у розмірі 112006/сто дванадцять тисяч шість/грн. 89 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481/дві тисячі чотириста вісімдесят одна/грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2022 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська