ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Справа №909/4/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі:

головуючого (судді доповідача): Кордюк Г.Т.

суддів: Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

без повідомлення сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна», б/н від 26.04.2022 (вх.№01-05/932/22 від 02.05.2022)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 (повний текст рішення складено 05.04.2022)

у справі №909/4/22 (суддя Максимів Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна», с. Васьківці Хмельницької області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецоборонконтракт», м. Івано-Франківськ,

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 34 104,33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022 у Господарський суд Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» (далі по тексту ТОВ «Фармгейт Україна») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецоборонконтракт» (далі по тексту ТОВ «Укрспецоборонконтракт») про стягнення 34 104,33 грн., з яких: 25 389,60 грн. інфляційних втрат та 8 714,73 грн. 3% річних, що нараховані за прострочення неповернутої частини авансу на придбання автомобіля МАЗ 5337 у розмірі 357 000,60 грн. у період з 01.02.2021 по 25.11.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав зобов`язання, щодо повернення суми попередньої оплати, внаслідок чого позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахував відповідачу 25389,60 грн. - інфляційних втрат та 8714,73 грн. - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 611, 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 у справі №909/4/22 відмовлено в задоволенні позову. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності зважаючи на статус відповідача, як суб`єкта господарювання, який під час війни виконує вкрай важливу діяльність для підтримання в належному стані військової техніки, яку використовують Збройні сили України для оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, захисту цивільного населення від збройної агресії російських військ; повне погашення заборгованості, а також всіх додаткових нарахувань та судових витрат встановлених Господарським судом Івано-Франківської області у рішенні від 22.04.2021 у справі №909/85/21; принцип справедливості, добросовісності та розумності, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 у справі №909/4/22 та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №909/4/22 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивача зазначає, що:

1)суд першої інстанції порушив баланс інтересів сторін у справі, оскільки врахувавши особливий статус відповідача, залишив поза своєю увагою основний вид економічної діяльності позивача, який полягає у вирощуванні сільськогосподарських культур, що має не менш важливе значення в умовах військового стану;

2)висновок місцевого господарського суду про те, що листом відповідача за №3765/22 від 29.03.2022 підтверджується, що допомога для Збройних сил України здійснюється на безоплатній основі, а тому відсутні підстави для застосування наслідків цивільно-правового правопорушення не узгоджується з іншими доказами по справі. Тобто відповідачем не доведено настання негативних наслідків для нього, як боржника, а саме: неможливості виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, неможливість виконання боржником інших зобов`язань, як це зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 18.03.2020 у справі №902/417/18;

3)суд першої інстанції врахував та оцінив лист відповідача за №3765/22 від 29.03.2022 з порушенням порядку та строків на подачу такого доказу, які визначені ст. 80 ГПК України.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 у справі №909/4/22 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі відповідачем відзиву на апеляційну скаргу до 06.06.2022.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується наявним в матеріалах справи списком розсилки поштової кореспонденції на електронні адреси сторін, які зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Справа №909/4/22 надійшла до суду інстанції лише 20.05.2022, що підтверджується супровідним листом Господарського суду Івано-Франківської області за №909/4/22/5454/22 від 13.05.2022, що об`єктивно унеможливлювало розгляд апеляційної скарги без наявних у суду апеляційної інстанції матеріалів справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

З огляду на це, зважаючи на вищезазначене, суд апеляційної інстанції обчислює строк розгляду апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 у справі №909/4/22 починаючи з 20.05.2022 до 20.07.2022.

Разом з тим головуючий суддя Кордюк Г.Т. перебувала у відпустці з 11.07.2022 по 15.07.2022 та з 19.08.2022 по 02.09.2022, а з 12.09.2022 по 16.09.2022 була тимчасово непрацездатною, суддя член колегії Плотніцький Б.Д. перебував у відпустці з 07.07.2022 по 15.07.2022, з 03.08.2022 по 05.08.2022 та з 29.08.2022 по 09.09.2022, а суддя член колегії Кравчук Н.М. перебувала у відпустці з 08.08.2022 по 19.08.2022, суд розглядає апеляційну скаргу у даній справі поза межами процесуального строку, визначеного ч. 1 ст.273 ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 22.04.2021 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі №909/85/21, яке залишене без змін Західним апеляційним господарським судом (постанова від 13.09.2021), відповідно до якого позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення заборгованості в сумі 445927,28 грн, з яких: 357600,00 грн. - основний борг, 31613,28 грн. - 3% річних, 56714,00 грн. - інфляційні втрати задоволив частково. Постановив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" - основний борг в сумі 357600 грн 00 коп., 3% річних в сумі 31496 грн 40 коп., інфляційні втрати в сумі 56714 грн 00 коп., судовий збір в сумі 6686 грн 90 коп. та 5223 грн 43 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову - відмовити.

При постановленні рішення у вказаній вище справі суд встановив наступне.

27.07.2018 позивач, згідно наданого відповідачем рахунку-фактури №01-0002184 від 13.07.2018, здійснив попередню оплату за поставку автомобіля МАЗ 5337 (паливозаправник) у сумі 474000 грн 00 коп. (50% вартості автомобіля), що підтверджується копією платіжного доручення №629 від 27 липня 2018 року; призначення платежу - передоплата за автомобіль МАЗ 5337 паливозаправник згідно рах. №01-0002184 від 13.07.2018.

06.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" (надалі - покупець, позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" (надалі - продавець, відповідач) оформили договір, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язаний передати у власність покупця автомобіль МАЗ 5337 (паливозаправник) у погоджений між сторонами термін на замовлення покупця. Термін поставки 30 робочих днів з моменту отримання передоплати.

Перелік товару та його ціна вказані у рахунках-фактурах та накладних, які являються невід`ємною частиною цього договору ( п. 1.3).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його остаточного виконання (п. 4.1 ).

Згідно з п.5.1. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов даного договору згідно чинного законодавства України, за виключенням форс-мажорних обставин.

В порушення умов договору, відповідач прийняті на себе договірні зобов`язання щодо поставки товару не виконав; передоплату за автомобіль МАЗ 5337 паливозаправник в сумі 47400,00 грн. позивачу не повернув.

19.11.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №1911/Ф про повернення попередньої оплати в сумі 474000 грн 00 коп. 18.01.2019 відповідач надав відповідь на претензію №07/01-2019, з якої вбачається повне визнання боргу ТОВ "Укрспецоборонконтракт" перед ТОВ "Фармгейт Україна" та гарантування повернення коштів в сумі 474000,00 грн. в термін не пізніше 20.02.2019.

Однак прийняті на себе договірні зобов`язання виконав частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 357600 грн 00 коп.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 31613,28 грн. та 56714,00 грн. інфляційних втрат за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 та звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права.

Згідно приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку що саме внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" договірних зобов`язань виникла заборгованість.

26.11.2021 відповідач сплатив заборгованість та судові витрати покладені на нього відповідно до рішення від 22.04.2021 в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №5121 від 16 листопада 2021 року, №5240 від 22 листопада 2021 року, №5243 від 23 листопада 2021 року, №5264 від 26 листопада 2021 року, копії яких приєднані до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що відповідач заборгованість погасив лише 26.11.2021, позивач, керуючись ст.625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання у період з 01.02.2021 по 25.11.2021 нарахував відповідачу 3% річних в сумі 8714,73 грн. та інфляційні втрати в сумі 25389,60 грн. та звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Як встановлено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, він повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Разом з тим, місцевий господарський суд правильно звернув увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала на те, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (ст. 612, 625 ЦК України).

При цьому, обсяг такої відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, одним з видів економічної діяльності товариства є виробництво військових транспортних засобів. Приєднаний лист командира військової частини свідчить, що ТОВ "Укрспецоборонконтракт" дійсно проводить поточний та середній ремонт автомобільної військової техніки та поставку комплектуючих в умовах воєнного стану введеного у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 р. згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

В поданій заяві за вх.№3765/22 від 29.03.2022 (а.с.53), відповідач також зазначив, що основний борг та всі додаткові нарахування та судові витрати сплатив та з першого дня війни в переважній більшості на безоплатній основі виконує термінові замовлення Збройних Сил України.

З огляду на це місцевий господарський суд правильно врахував статус відповідача, як суб`єкта господарювання, який під час війни виконує вкрай важливу діяльність для підтримання в належному стані військової техніки, яку використовують Збройні сили України для оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, захисту цивільного населення від збройної агресії російських військ; повне погашення заборгованості, а також всіх додаткових нарахувань та судових витрат встановлених Господарським судом Івано-Франківської області у рішенні від 22.04.2021 у справі №909/85/21; принцип справедливості, добросовісності та розумності, та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції основного виду економічної діяльності позивача, який полягає у вирощуванні сільськогосподарських культур, оскільки в умовах воєнного стану цей статус має похідне,а не пріоритетне значення.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє покликання скаржника на необхідність доведення боржником неможливості виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, неможливість виконання боржником інших зобов`язань, оскільки ці обставини застосовуються до цивільно-правових відносин за звичайних умов, а не в умовах воєнної агресії російської федерації. Відтак нерелевантими є покликання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суд від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції врахував та оцінив лист відповідача за №3765/22 від 29.03.2022 з порушенням порядку та строків на подачу такого доказу, які визначені ст. 80 ГПК України, суд відхиляє, оскільки розцінює вказаний лист як письмові пояснення по суті спору, а не як доказ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармгейт Україна», б/н від 26.04.2022 (вх.№01-05/932/22 від 02.05.2022) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.04.2022 у справі №909/4/22 - залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Порядок та строк оскарження встановлено ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.