ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" серпня 2022 р. Cправа № 127/9479/21

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" (вул. Зодчих, 11кв. 71, м. Вінниця, 21037)

про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку

Суддя: Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Манзюк Х.О.

За участю представників:

позивача: Будова Я.М.

відповідача: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) Зодчих-11 про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будова Я. М., задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2021 року у даній справі скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) Зодчих-11 про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд її вимог до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) Зодчих-11 про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку віднесено до юрисдикції господарських судів.

03 лютого 2022 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією відповідно до частини першої статті 256, частини четвертої статті 377 ЦПК України до Господарського суду Вінницької області за місцем знаходження відповідача.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07.02.2022 р. задоволено заяву ОСОБА_1 , а справу № 127/9479/21 передано до Господарського суду Вінницької області. 16.02.2022 р. справа № 127/9479/21 надійшла за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.02.2022 р. справу передано для розгляду судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 21.02.2022 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11" про видачу наказу про звільнення, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку залишено без руху.

09.03.2022 р. до суду надійшла заява від представника позивача Руснак Раїси Ніфантіївни про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.03.2022 р. задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про продовження процесуального строку, встановленого судом. Продовжено позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви до 26.04.2022 р.

До суду від представника позивача у визначений строк надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви, яка визначена судом як така що подана правомірно.

Ухвалою суду від 04.05.2022 р. відкрито провадження у справі № 127/9479/21. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначити на 31.05.2022 р.

31.05.2022 р. від представника відповідача надійшла заява(вх. № канц. 01-34/4244/22 від 31.05.2022 р.) про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 про видачу наказу, припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Ухвалою суду від 31.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.06.2022 р. Зобов`язано ОСББ Зодчих-11 (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) надати Господарському суду Вінницької області до 20.06.2022 р. належним чином засвідчені копії наступних документів: довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували її звільненню (припиненню повноважень Голови правління); копії всіх документів, що стали підставою для звільнення (припинення трудових відносин) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з посади Голови правління ОСББ Зодчих-11, в тому числі копію наказу про таке звільнення; копії всіх документів, що стали підставою для припинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноважень, як посадової особи на посаді керівника ОСББ Зодчих-11 (Голови правління), в тому числі рішення вищого органу управління ОСББ Зодчих-11; копію штатного розпису ОСББ Зодчих-11 за 2020-2021 р.р., де зазначено кількість штатних посад, інформацію щодо розміру посадового окладу та займаної посади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію наказу про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду Голови правління ОСББ Зодчих-11.

10.06.2022 р. від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суту спору (вх. № канц.01-34/4615/22 від 10.06.2022 р.), які долучені судом до матеріалів справи.

За наслідками розгляду справи 21.06.2022 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи по суті на 02.08.2022 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

22.07.2022 р. від представника позивача надійшло письмове заперечення на пояснення відповідача від 10.06.2022 р. (вх. № канц. 01-34/5954/22 від 22.07.2022 р.), та який долучений судом до матеріалів справи.

За наслідками розгляду справи 02.08.2022 р. суд дійшов висновку про оголошення перерви в розгляді справи на 31.08.2022 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представником позивача позов підтримано в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд, розглянувши матеріали справи, детально дослідивши докази надані сторонами встановив наступні обставини.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також зазначає, 23.10.2014 р. позивача ОСОБА_1 обрано на посаду Голови правління ОСББ "Зодчих-11", про що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За доводами позивача згідно з інформацією, яка містилася в Єдиному державному реєстрі, позивачу стало відомо, що 13.02.2020 р. було проведено реєстраційну дію та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_3 , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 4012735.

Позивач зазначає, що її не було повідомлено про підстави та дату її звільнення, крім того, новим керівником ОСББ «Зодчих-11» не було оформлено належним чином звільнення ОСОБА_1 з посади та не видано копію наказу, не було внесено відповідного запису до трудової книжки та не здійснено всіх розрахунків, передбачених трудовим законодавством України.

Не погоджуючись із діями ОСББ "Зодчих-11", позивач звернулася із позовом до Господарського суду Вінницької області з вимогами визнати недійсним рішення, яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. загальних зборів ОСББ «Зодчих-11», за адресою м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 11, проведених 23 січня 2020 року; визнати недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11", шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 4012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Господарського суду Вінницької області у справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р.

Водночас, 09.10.2020 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за номером 005012735 та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме: змінено керівника з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи.

Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, рішення Господарського суду Вінницької області у господарській справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. було виконано в частині скасування запису від 13.02.2020 р. за № 4012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З врахуванням чого позивач вважає, що його повноваження як керівника слід вважати припиненими з 08.10.2020 р., при цьому відповідачем не видавався відповідний наказ та не внесено відомості до трудової книжки.

Таким чином, як зазначає позивач, періодом перебування ОСОБА_1 на посаді керівника ОСББ "Зодчих-11" є період з 23.10.2014 року по 08.10.2020 року, включно.

В той же час, останнє нарахування заробітної плати відповідачем на користь позивача, як зазначено у відповіді на адвокатський запит, відбувалося за повний місяць березня 2020 року. З квітня 2020 р. звітність за ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області, не подавалася.

Із наявних доказів з матеріалів справи судом встановлено наступне: 23.10.2014 р. ОСОБА_1 обрано на посаду голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зодчих-11", про що було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується Витягом з ЄДР від 05.05.2020 р.

23.01.2020 р. відбулися загальні збори співвласників ОСББ "Зодчих-11", де вирішувалось питання про припинення повноважень позивача ОСОБА_1 , як керівника ОСББ "Зодчих-11" та обрання нового голови правління ОСББ "Зодчих-11" ОСОБА_3

13.02.2020 р. новий голова правління ОСББ "Зодчих-11" ОСОБА_3 , була внесена в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і з цього моменту приступила до виконання своїх обов`язків.

Рішенням господарського суду Вінницької області у справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСББ "Зодчих-11", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Виконавчий комітет Вінницької міської ради про визнання недійсним рішення загальних зборів, було задоволено у повному обсязі. Відповідно до чого, судом визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Зодчих-11", яке оформлено у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , проведених 23 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , (хол ІІ під`їзду); визнано недійсним рішення засідання правління ОСББ "Зодчих-11", яке оформлене у виді протоколу № 1/2020 від 23.01.2020 р. засідання правління ОСББ "Зодчих-11" та скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів ОСББ "Зодчих-11" шляхом скасування запису від 13.02.2020 р. № 4012735 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Стягнуто із ОСББ «Зодчих-11» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору. Рішення набрало законної сили 12.01.2021 р.

Як слідує з матеріалів справи відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, рішення Господарського суду Вінницької області у господарській справі за № 902/550/20 від 22.09.2020 р. було виконано в частині скасування запису від 13.02.2020 р. за № 4012735 у Єдиному державному реєстрі іншій частині юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За доводами позивача, рішенням суду від 22.09.2020 р. у справі № 902/550/20 яке набрало законної сили, порушені права позивача було відновлено, шляхом скасування відповідного запису в Єдиний державний реєстр.

Судом встановлено, що в подальшому, 09.10.2020 р. відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу та внесено зміни про керівника ОСББ "Зодчих-11", а саме ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_4 , про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи за номером 005012735.

За доводами позивач повноваження ОСОБА_1 як керівника слід вважати припиненими з 08.10.2020 р., при цьому відповідачем не видавався відповідний наказ та не внесено відомості до трудової книжки.

Представник відповідача у своїх поясненнях зазначав, що позивачем пропущено строк позовної давності до вимог, крім того зазначає, що рішення про звільнення ОСОБА_1 не приймалось, а наказ про її звільнення не видавався.

За наслідками розгляду справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як встановлено судом, позивач заявив позовні вимоги про:

визнання трудових відносин між ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) припиненими на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб з 08.10.2020 року включно;

про зобов`язання ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) видати наказ про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з посади Голови правління ОСББ «Зодчих-11» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України, що відбулося з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, із зазначенням дати звільнення 08.10.2020 включно та здійснити відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) па користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) вихідної допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, яка не нарахована і не виплаченої надбавки у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури звільнення та законодавства про працю та складає щонайменше 50 866, 20 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят шість гривень) 20 коп.

про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі, що становить щонайменше 65 803,10 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот три гривні) 10 коп.;

про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період починаючи з наступного дня після звільнення позивача (09.10.2020) по день ухвалення рішення суду у даній справі, що станом на дату подання позову становить щонайменше 50 866, 20 грн (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят шість гривень) 20 коп.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Суд зазначає, що спір у даній справі стосується саме припинення повноважень виконавчого органу товариства у відповідності п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України внаслідок розірвання договору за ініціативою власника.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29 листопада 2001 року № 2866-III.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

За змістом статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (частина перша статті 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Частиною третьою статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками юридичною особи корпоративних прав на участь в її управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління юридичною особою або позбавлення таких повноважень на управління юридичною особою. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такого правила зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів") зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

1 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року, відповідно до підпункту 1 пункту 1 якого частину першу статті 41 КЗпП України доповнено пунктом 5 такого змісту "5) припинення повноважень посадових осіб". Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачення такої підстави розірвання трудового договору забезпечить "можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб", а в якості компенсації для захисту інтересів останніх - мінімальний розмір вихідної допомоги у розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.

З огляду на вказане під час розгляду спору щодо розірвання трудового договору (контракту) за пунктом 5 статті 41 КЗпП України матиме значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що для визначення юрисдикції суду для розгляду ініційованого звільненим з посади керівником юридичної особи (її виконавчого органу) спору з цією юридичною особою, її власником (органом, уповноваженим здійснювати від імені власника управління такою особою) про законність звільнення цього керівника (припинення його повноважень або усунення від посади), слід враховувати таке:

За правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України).

До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення). До 28 березня 2014 року, коли відповідно до підпункту 1 пункту 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 10 жовтня 2013 року набрала чинності нова редакція пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юрисдикція господарського суду поширювалася на вищевказані спори за участю господарських товариств, а з 28 березня 2014 року - за участю будь-яких юридичних осіб.

З огляду на викладене суд при розгляді позовних вимог заявлених позивачем повинен надати оцінку щодо дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством й установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про припинення повноважень керівника.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно із частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням викладеного за доводами суду обов`язковою умовою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України до спірних правовідносин, як підстави для звільнення, є встановлення юридичного факту (настання події/ тощо) припинення повноважень посадових осіб.

Розірвання трудового договору за вказаним пунктом 5 частини першої ст. 41 КЗпП України можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи, тобто рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. Тому для звільнення за вказаною нормою мають бути існувати обставини (факти): звільнений працівник повинен бути посадовою особою товариства та повинно заздалегідь відбутись припинення його повноважень (окреме рішення вищого органу управління), що в наступному є підставою для розірвання з ним трудового договору у порядку, передбаченому чинним законодавством України та статутними документами господарського товариства.

Проте, будь-яких доказів про припинення повноважень позивача як посадової особи - суду не надано.

Фактично позивач намагається перекласти функції, встановлені законом для вищого органу товариства в даному випадку на загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11», на суд, що є неприпустимим, оскільки алгоритми та механізми припинення повноважень позивача чітко встановлені Законом, а судове рішення не може підміняти законодавство, яке чітко регламентує певні правовідносини. Судовому захисту підлягають лише порушені права, яких у даному випадку, судом не встановлено.

Вимоги позивача про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) па користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) вихідної допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, яка не нарахована і не виплаченої надбавки у зв`язку з недотриманням відповідачем процедури звільнення та законодавства про працю та складає щонайменше 50 866, 20 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят шість гривень) 20 коп; про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі, що становить щонайменше 65 803,10 грн. (шістдесят п`ять тисяч вісімсот три гривні) 10 коп.; про стягнення з ОСББ «Зодчих-11» (ідентифікаційний код юридичної особи 39461230) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період починаючи з наступного дня після звільнення позивача (09.10.2020) по день ухвалення рішення суду у даній справі, що станом на дату подання позову становить щонайменше 50 866, 20 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят шість гривень) 20 коп. є похідними від вимог щодо правомірності припинення його повноважень та, відповідно, не можуть бути у цій справі розглянуті до вирішення первісної вимоги.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги позивача є передчасними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Водночас представник відповідача - Люлик Р. І., в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Наголошував на порушенні позивачем вимог ст. 233 КЗпП України, а саме строку звернення до суду, наслідки пропущення якого просив застосувати.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом встановлено, що позовні вимоги позивача є передчасними, необґрунтованими тому застосування строку позовної давності під час розгляду даної справи в суді є безпідставним.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин справи, колегія суддів зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає з статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Також Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, вимоги позивача визнаються судом не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2. Понесені судові витрати залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 12 вересня 2022 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Р. Скалецького, буд. 36 а, кв. 21, м. Вінниця, 21000)

3 - відповідачу (вул. Зодчих, 11кв. 71, м. Вінниця, 21037; 21001, м. Вінниця, пр. Коцюбинського, 4 офіс 5)