ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.2022м. СумиСправа № 920/554/22

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»

до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ,

про стягнення 4396 грн 80 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 4396 грн 80 коп. заборгованості по договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ВР407-874-20 від 18.12.2020, а саме: 3424 грн 98 коп. основного боргу, 482 грн 19 коп. інфляційних витрат, 41 грн 10 коп. 3% річних та 448 грн 53 пені.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено газ по Договору, відповідачем газ було прийнято, однак за нього не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Ухвалою суду від 09.08.2022 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу без проведення судового засідання.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 16.08.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 29.08.2022 (вх. №4063 від 05.09.2022) проти позову заперечував, зазначаючи про те, що у січні 2022 року за відповідачем рахувалась переплата в розмірі 5652 грн 46 коп.; у лютому 2022 року ним було фактично використано 99,96 м. куб природного газу, що підтверджується відповідними показниками газового лічильника, тому переплата в розмірі 5652 грн 46 коп. повністю покрила використаний природний газ у лютому 2022 року. Крім того, вважає, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження того, що у лютому 2022 року відповідачем було спожито природний газ в обсязі 200,98 м. куб., оскільки акт №СМ382001008 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 відповідачем не підписано.

Позивачем подано відповідь на відзив (вх.№4097 від 06.09.2022), в якій просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки дані щодо обсягу спожитого відповідачем природного газу у лютому 2022 року у обсязі 200,98 м.куб. визначені у спосіб та порядок, погоджені сторонами у договорі, а також документально підтверджені зі сторони Оператора ГРМ та Оператора ГС.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 18.12.2020 був укладений договір №41ВР407-874-20 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі Договір). Вищезазначений факт підтверджується копією Договору (а.с.11-13). До Договору стотонами було укладено Додаткові угоди від 31.12.2021, від 31.12.2021 та від 31.01.2022 (а.с. 17-19).

Сторонами суду не надано доказів, що Договір визнавався недійсним у судовому порядку, а тому Договір підлягав обов`язковому виконанню сторонами.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач (постачальник) зобов`язується передати у власність відповідачу (споживач) у 2021-2022 роках природний газ, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% здійснюється відповідачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Відповідно до пункту 2.5 Договору приймання-передача газу оформлюється відповідним актом.

Позивач наголошує на тому, що у лютому 2022 року поставив відповідачу природний газ у обсязі 200,98 куб.м. на загальну суму 9077 грн 04 коп., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу (а.с.20) та листом оператора ГРМ (АТ «Сумигаз») (а.с. 21).

Позивач зазначає, що ним було зараховано суму переплати за січень 2022 року в розмірі 5652,46 грн, проте відповідач у порядку, передбаченому Договором, не розрахувався за поставлений газ та заборгував 3424 грн 98 коп. грн 00 коп.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Факт укладення Договору, факт поставок природного газу сторонами у заявах по суті визнається, а тому є таким, що встановлений судом.

Позивачем розрахунок позовних вимог виконано у тексті позовної заяви (а.с.4-5).

Відповідач заборгованість не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

У свою чергу, відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що позивачем невірно визначено обсяг спожитого у лютому 2022 році природного газу, оскільки ним було фактично використано лише 99,96 м. куб природного газу, що підтверджується відповідними показниками газового лічильника, тому переплата в розмірі 5652 грн 46 коп. повністю покрила використаний природний газ у лютому 2022 року. Крім того, вважає, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження того, що у лютому 2022 року відповідачем було спожито природний газ в обсязі 200,98 м. куб., оскільки акт №СМ382001008 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 відповідачем не підписано.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, виходячи з наведеного:

Додатковою угодою № ДУ-2/41ВР407-874-20 від 31.12.2021р. до Договору Сторони домовились продовжити його дію в частині постачання газу до 31.12.2022 року та узгодили планові обсяги постачання газу у 2022 році по місяцях. Зокрема, плановий обсяг постачання природного газу у лютому 2022 року був визначений в обсязі 200 куб.м.

Порядок визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами було погоджено в пункті 2.5 Договору.

Так, відповідно до п. 2.5. Договору, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.5.1. За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику примірник відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.5.2. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

2.5.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі.

2.5.4. У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Згідно з даними, розміщеними на Інформаційної платформі Оператора ГТС, позивачу було доведено, що відповідачу - ФОП ОСОБА_1 - в період з 01.02.2022 р. по 28.02.2022 р. було проведено розподіл природного газу таким чином: 200,98 куб. м, на підставі чого, керуючись умовами укладеного договору позивач направив відповідачу акт приймання-передачі природного газу №СМ382001008 від 28.02.2022 року на суму 9077,04 грн.

Крім того, Оператор ГРМ (АТ «Сумигаз») листом (вх. ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» № СЛ-1268-40701-0622 від 24.06.2022 року) на запит позивача документально підтвердив факт розподілу природного газу відповідачу - ФОП ОСОБА_1 (ЕІС Код 56XО0006INCR700G) в період з 01.02.2022р. по 28.02.2022р. в обсязі 200,98 куб. м. (а.с.21).

Отже, оскільки відповідач не скористався наданим йому правом звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу, дані щодо обсягу спожитого відповідачем природного газу у лютому 2022 року у обсязі 200,98 куб.м. визначені у спосіб та порядок, погоджені сторонами у Договорі, а також документально підтверджені зі сторони Оператора ГРМ та Оператора ГТС.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо стягнення основної суми боргу.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на суму 3424 грн 98 коп. за лютий 2022 року, заявлена позовна вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення пені.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Пунктом 6.2.1. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем розрахунок пені виконано у тексті позовної заяви (а.с.4).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 448 грн 53 коп. пені (загальний період 11.03.2022-03.08.2022) є правомірною та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних збитків виконано у тексті позовної заяви (а.с.4).

Враховуючи те, що судом було встановлено факт порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 482 грн. 19 коп. інфляційних витрат (період 11.03.2022-03.08.2022) та 41 грн. 10 коп. 3% річних (період 11.03.2022-03.08.2022) є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4396 грн. 80 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (вул. О. Береста, буд. 21, м. Суми, 40000, ) 3424 грн 98 коп. основного боргу, 482 грн 19 коп. інфляційних витрат, 41 грн 10 коп. 3% річних та 448 грн 53 пені, 2481 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 12.09.2022.

Суддя О.Ю. Резніченко