ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. Справа № 918/337/22

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусевик І.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради

та Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ"

про визнання недійсним пункту Договору, визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача (Рівненської обласної ради): не з`явився;

від позивача (КЗ "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів"): не з`явився;

від відповідача: Якимчук О.М. (довіреність № 01Др-46-1221 від 31.12.2021 року);

прокурор: Христич Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Рівненської окружної прокуратури Рівненської області області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради (далі - Рада, позивач-1) та Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" (далі - Комунальний заклад, позивач-2) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (далі - Товариство, відповідач) в якому просив:

- визнати недійсним абз. 2 пп. 2 ч. 2 пункт 9.2 Договору від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" в частині: "під поняттям "коливанням ціни на ринку" Сторони розуміють порівняння ціни зазначеної у Договорі на момент його підписання (останньою підписаною додатковою угодою щодо зміни ціни) із ринковою ціною на момент ініціювання зміни ціни. Також, сторони домовилися, що такі порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни. Разом з цим, фактом "Коливання ціни на ринку" є розбіжність в абсолютних даних за цінами, що зафіксовані у відповідних довідках торгово-промислової палати, а також даних першої редакції Договору (останньої підписаної додаткової угоди)";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 15.02.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 06.07.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 30.07.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ";

- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 09.08.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" на користь Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І-ІІ ступенів" Рівненської обласної ради кошти в сумі 45 809,10 гривень.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що пп. 2 абз. 2 п. 9.2. Договору на постачання природного газу від 29.12.2020 року № 41АВ337-3474-20 (далі - Договір), укладений між Комунальним закладом та Товариством, не відповідає вимогам законодавства про публічні закупівлі, у зв`язку із чим підлягає визнанню недійсним, оскільки ціна зазначена в договорі на момент підписання і ринковою ціною на момент її зміни не показує коливання ціни на ринку. Крім того, прокурор зазначив, що при укладанні між Комунальним закладом та Товариством додаткових угод № 2 від 15.02.2021 року, № 3 від 06.07.2021 року, № 4 від 30.07.2021 року та № 5 від 09.08.2021 року до договору на постачання природного газу від 29.12.2020 року № 41АВ337-3474-20 було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", прокурор, посилаючись на приписи ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки Комунальний заклад сплатив кошти за поставлений природний газ відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з Товариства 45 809 грн 10 коп. переплачених позивачем-2 коштів.

Також прокурор просить стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 17 367 грн 00 коп.

29.06.2022 року до господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову. Зокрема відповідач зазначив, звертаючись з даним позовом прокурор не обґрунтував на підставі якої правової норми у нього виникли підстави здійснювати моніторинг процедури закупівлі, законності виконання чи не виконання сторонами договору відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", в той час як прямий обов`язок виявлення таких порушень покладено на Держаудитслужбу. Більше того, як зазначив відповідач, прокурор не довів факту бездіяльності компетентного органу, уповноваженого здійснювати функції контролю та цільового використання бюджетних коштів під час здійснення публічної закупівлі, оскільки прокурор взагалі не звертався до органу Державної аудиторської служби. Як зазначив відповідач, прокурор фактично звернувся з позовом замість Держаудитслужби, яка законодавством наділена повноваженнями щодо здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотримання законодавства про державні закупівлі, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку. Також відповідач зазначив, що у п. 9.2. Договору сторони врегулювали випадки зміни істотних умов правочину та виклали положення ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", якою такі випадки дозволені законом. Як зазначив відповідач, сторонами у п. 9.2. Договору було погоджено чіткий механізм та документальне підтвердження коливання ціни товару на ринку, прописано умови та порядок внесення таких змін до договору про закупівлю, погоджено яким документом постачальник має підтвердити коливання ціни, установу, яка надає документальне підтвердження коливання ціни, та строки його надання споживачу. Відповідач стверджує, що умови Договору повністю відповідають положенням ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а уточнення порядку зміни ціни навпаки схвалено сторонами таким чином, щоб уникнути безпідставної необґрунтованої зміни ціни за товар по Договору. Відповідач вважає, що підписавши Договір з визначеними в ньому умовами, зокрема і умови передбачені пунктами 3.1., 3.3., 9.2. Договору, сторони реалізували закріплений у цивільному законодавстві принцип свободи договору. На думку відповідача, прокурор, заявляючи вимогу про визнання у судовому порядку недійсним абз. 2 пп. 2 ч. 2 пункту 9.2 договору на постачання природного газу № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року, не довів наявність як фактичних так і правових підстав своєї вимоги, зокрема, не наведено жодної правової норми імперативного характеру, яка регулює спірні правовідносини, та яку поза розумним сумнівом порушили сторони Договору на момент його укладання. Як зазначив відповідач, позов прокурора є надуманим, безпідставним, без врахування обставин, за яких існували договірні відносини між сторонами, ціна природного газу збільшилася лише один раз, відповідно до додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року та зросла не більше ніж на 10% як це і передбачено вимогами ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", пунктами 3.3 та 9.2. Договору на постачання природного газу № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року. Також відповідач зазначив, що підставою для збільшення ціни стали довідки Рівненської торгово-промислової палати, відповідно до яких відсоток збільшення ціни природного газу втричі більший ніж той, що погоджений сторонами додатковою угодою № 2 від 15.02.2021 року. Відтак, як зазначив відповідач, прокурором не доведено належними і допустимими доказами перевищення ціни на газ більше ніж на 10%, у зв`язку з чим просить відмовити керівнику Рівненської окружної прокуратури Рівненської області у задоволенні позову.

04.07.2022 року до суду від позивача-2, Комунального закладу, надійшов лист, в якому зазначено, що внаслідок укладання спірних додаткових угод не допущено порушень умов п.п. 3.3., 9.2. Договору та вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

05.07.2022 року від керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області на адресу суду надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що Рівненська окружна прокуратура вважає доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинами справи. Зокрема прокурор зазначив, що аргументи відповідача, що Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель у цій справі, є необґрунтованими, оскільки у постанові від 21.03.2019 року у справі № 912/898/18 за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю, Верховний суд дійшов висновку, що Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених порушень під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте, враховуючи, що судами не встановлено, що вказаний орган, здійснюючи фінансовий контроль, виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення до суду з даним позовом. Як зазначив прокурор, саме Комунальний заклад та Рада визначено в якості уповноважених органів у даних правовідносинах, в інтересах яких окружною прокуратурою пред`явлено позов, оскільки органом управління Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" є Рівненська обласна рада, до компетенції якої належить здійснення контролю за ефективністю використання фінансових, матеріальних та трудових ресурсів, цільового та ефективного використання бюджетних коштів та ефективністю управління санаторної школи. Прокуратура не погоджується з доводами викладеними відповідачем у відзиві та зазначає, що у ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто, мова йде саме про реальне коливання ціни на ринку, яка перевищує 10% від попередньої ринкової ціни, має тенденцію до зростання ціни та відповідно вимагає пропорційного збільшення ціни на газ постачальником відповідно до збільшення ринкової ціни, а не порівняння абсолютних показників в договорі (угоді) і цінових довідках. Як зазначив прокурор предметом договору є газове паливо з річним обсягом постачання 110 куб.м. Ціна у пункті 3.2 Договору зазначена 8 649,89 грн. за 1 тис.куб.м. Загальна сума Договору згідно п. 3.6 становить 951 487,90 грн. Однак, в подальшому сторонами укладено ряд Додаткових угод до Договору, якими збільшено ціну за одиницю природного газу (за 1 тис. куб.м.), а саме: додатковою угодою № 2 від 15.02.2021 до 9 514,88 грн. з ПДВ; додатковою угодою № 3 від 06.07.2021 до 10 456,85 грн. з ПДВ; додатковою угодою № 4 від 30.07.2021 до 11 492,07 грн. з ПДВ; додатковою угодою № 5 від 09.08.2021 до 12 629,78 грн. з ПДВ. 29.09.2021 укладено Додаткову угоду № 6, якою загальну суму Договору зменшено до 503 897,59 грн. з ПДВ, а сам Договір розірвано з 30.09.2021 року. При цьому, відповідно до умов Договору річний плановий обсяг постачання газу становив 110,00 тис. куб.м. Оскільки додатковою угодою № 6 Договір розірвано 30.09.2021 року, то постачальник не зміг виконати взяті на себе зобов`язання щодо забезпечення газовим паливом комунальний заклад протягом усього опалювального сезону, так як строк дії Договору визначений до 31.12.2021 року. Як зазначив прокурор, внаслідок систематичного збільшення ціни постачальником обсяг поставленого газу зменшився до 52 958,88 тис. куб.м., що вдвічі менше від обмовленого у Договорі об`ємі. Таким чином, внаслідок укладення додаткових угоди ціну за кубічний метр газу збільшено з 8 649,89 грн. до 12 629,78 грн. за 1 тис. куб.м., тобто на 3 979,89 грн. (31% від первинної ціни) та зменшено обсяг газу, який мав бути поставлений, з 110,00 тис. куб.м. до 52 958, 88 куб.м., тобто на 51,8% менше запланованого. Опрацюванням інформації розміщеної на сайті Української енергетичної біржі встановлено, що станом момент укладання договору середньоринкова ціна на газ становила 7573,23 грн. за 1000 м3. Протягом січня 2021 року середньоринкова ціна на газ дещо збільшилася. Так, станом на момент подання пропозиції щодо зміни ціни на природній газ, а саме на 25.01.2021 року середньоринкова ціна становила 8 040,52 Тому, протягом січня 2021 року коливання ціни на газ становило у середньому становило 6,1%, а на момент укладання додаткової угоди № 2 ціна на газ становила 8 212,34 грн. за 1000 м3, що становить 7,7% коливання ціни, а тому не підтверджує положення п. 9.2 Договору як обґрунтування укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року. Натомість додатковою угодою № 2 від 15.02.2021 року ціну на газ збільшено до 9 514,88 грн. за 1000 м3, що на 10 % більша за ціну встановлену у Договорі. Крім того, укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалися на підставі листа Товариства № 33701-Сл-364-0121 від 25.01.2021 року, згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/15 від 14.01.2021 року, в якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у грудні 2020 року. Так, відповідно до зазначеної довідки ціна на газ у грудні 2020 року коливалася від 5 950,00 до 9 050,00 грн. за 1000 м3 з урахуванням ПДВ. При цьому, посилаючись на вказану довідку, додатковою угодою № 2 ціна на газ встановлена 9 514,88 грн. У той же час середня ціна на ринку була значно менша та, згідно сайту Української енергетичної біржі, становила 8 212,34 грн. за 1000 м3. Прокурор звертає увагу, що додатковою угодою № 2 строк встановлено, що змінені умови договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2021 року. Вказане свідчить про необґрунтованість підвищення ціни на газ за вказаною додатковою угодою, адже сторони порушили умови п. 9.2 Договору № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року, в якому сторони домовилися, що порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни (юридичного факту). Проте довідка видана 14.01.2021 року, коливання ціни у ній зазначено на момент укладення договору, а саме у грудні 2020 року, а додаткова угода укладена лише 15.02.2021 року. А також сторони в додатковій угоді визначили ціну на газ за 1000 м3 більшу, ніж вказано у довідці торгово-промислової палати, якою така ціна обґрунтована. При цьому, згідно з даними сайту Української енергетичної біржі, ціна на природний газ на момент укладення додаткової угоди № 2, а саме 15.02.2021 року становила 8 200,39 грн., що на 5,2% менше ніж ціна, яка визначена основним договором. Аналогічна ситуація склалася з додатковими угодами № 3, 4, 5. Так, Товариство листом № 33701-Сл-4498-0621 від 29.06.2021 року повідомило інформацію щодо змін ціни на газ та необхідності укладення додаткової угоди, додавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/229 від 14.05.2021 року, в якій надано інформацію щодо рівня цін на постачання природного газу у квітні-травні 2021 року залежно від постачальника. На підставі цих даних 07.06.2021 року укладено додаткову угоду № 3, згідно якої ціна на газ встановлена в розмірі 10 456,85 грн. Додатковою угодою № 4 від 30.07.2021 року встановлено ціну на газове паливо у розмірі 11 492,07 грн. за 1000 м3. В обґрунтування вказаної угоди Товариство надіслало до Комунального закладу лист № 33701-Сл-5964-0721 від 23.07.2021 року, надавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/290 від 07.06.2021 року, в якій вказано показники коливання ціни на газове паливо за попередні місяці, а саме в травні та червні 2021 року. Також, прокурор зазначив, що Товариство листом №33701-Сл-5965-0721 від 23.07.2021 року повідомило інформацію щодо змін ціни на газ та необхідності укладення додаткової угоди, додавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/309 від 11.06.2021 року, в якій надано інформацію щодо рівня цін на постачання природного газу з 1 по 10 червня 2021 року залежно від постачальника та коливання цін у червні 2021 року. На підставі цих даних 09.08.2021 року укладено додаткову угоду № 5, згідно якої ціна на газ встановлена в розмірі 12 629,78 грн. Таким чином, прокурор зазначив, що спірні додаткові угоди укладені між Комунальним закладом та Товариством з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають визнанню недійсними.

18.07.2022 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що позовні вимоги прокурора є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 червня 2022 р.

04.07.2022 року до суду від позивача-2, Комунального закладу, надійшов лист, відповідно до якого надано інформацію та копії документів. Також в даному листі позивачем-2 заявлено клопотання про розгляд справи № 918/337/22 без участі представника Комунального закладу.

20.07.2022 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідок Торгово-промислової палати.

20.07.2022 року до суду від позивача-1, Ради, надійшло клопотання про розгляд судової справи без участі представника Рівненської обласної ради, в якому просив суд розглянути справу № 918/337/22 без участі представника Ради за наявними матеріалами у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.06.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20 липня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.07.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10 серпня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.08.2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 7 вересня 2022 р.

У судовому засіданні 7 вересня 2022 року прокурор у справі підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 7 вересня 2022 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Позивач-1, Рада, у судове засідання 7 вересня 2022 року не з`явився, однак у поданому до суду 20.07.2022 року клопотанні просив суд розглянути справу № 918/337/22 без участі представника Ради за наявними матеріалами у справі.

Крім того, позивач-2, Комунальний заклад, у судове засідання 7 вересня 2022 року також не з`явився, однак у поданому до суду 07.07.2022 року листі заявив клопотання про розгляд справи № 918/337/22 без участі представника Комунального закладу.

Враховуючи клопотання позивачів про розгляд справи без їхньої участі, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Ради та Комунального закладу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, згідно оголошення про проведення відкритих торгів, яке розміщено на веб-порталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro" UА-2020-11-25-013011-с, замовником є Комунальний заклад "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради, предмет закупівлі - газове паливо (природний газ) в кількості 110 000 м. куб., строк поставки від 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року. Очікувана вартість предмета закупівлі 990 000, 00 грн. Кінцевий строк подання тендерних пропозицій 11 грудня 2020 року 08:00. Дата та час розкриття тендерних пропозицій 14 грудня 2020 року 13:04, після завершення електронного аукціону.

Учасниками вказаних торгів зареєструвалися:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" з пропозицією 990 000,00 грн. (остаточна знижена пропозиція 990 000,00 грн.);

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" з пропозицією 951 487,90 грн. (остаточна пропозиція 951 487,90 грн.).

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" з пропозицією 951 487,90 грн. (остаточна пропозиція 951 487,90 грн.), тобто з ціною за природний газ по 8 649,89 грн. за 1 тис.куб.м.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (далі - Постачальник) та Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради (далі - Споживач) укладено договір № 41АВ337-3474-20 на постачання природного газу (далі - Договір).

За умовами договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1. Договору).

Як визначено п. 1.2. Договору річний плановий обсяг постачання газу - до 110,00 тис.куб.м.

Пунктами 3.2. - 3.3. Договору встановлено, що ціна 1 тис.куб. метрів газу без урахування податку на додану вартість становить 7 071,66 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна 1 тис.куб. метрів газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7 208,24 грн. Податок на додану вартість становить 1 441,65 грн. Всього ціна газу за 1 тис.куб. метрів становить 8 649,89 грн. Ціна, зазначена в п. 3.2. Договору може змінюватися протягом дії Договору. Зміни ціни за одиницю товару може бути не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що визначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до п. 3.5. Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 951 487,90 грн., у т.ч. ПДВ (20%).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання природного газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів в інформаційній платформі Оператора ГТС. Початок дії договору з 01.01.2021 року до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 9.1. Договору).

Пунктом 9.2. Договору сторони погодили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 41 Закову України "Про публічні закупівлі'':

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

Під поняттям "коливанням ціни на ринку" Сторони розуміють порівняння ціни зазначеної у договорі на момент його підписання/останньою підписаною додатковою угодою щодо зміни ціни із ринковою ціною на момент ініціювання зміни піни. При цьому, Сторони домовились, що такі порівняння цін в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни (юридичного факту). Разом з цим, фактом "коливання ціни не ринку" є розбіжність в абсолютних даних за цінами, що зафіксовані у відповідних довідках торгово-промислової палати, а також даних першої редакції Договору/останньої підписаної додаткової угоди. Поряд з цим, абсолютні цінові показники за експертними висновками необхідно розуміти Сторонам як орієнтир (індикатор) для укладання правочинів, але право узгодження нової ціни залишається за Сторонами. Разом з цим, Сторони домовились, що датою, коли Сторони дізнались про зміну ціни на ринку, є дата формування ініціативного листа про перегляд відповідної договірної ціни та її направлення Стороні, а не дата укладання додаткової угоди, чи публікації її в системі закупівель "Prozorro". Сторони взяли на себе обов`язок повідомляти одна одну про зміну ціни на товар, а також його складових на ринку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, а також не відмовлятись від перегляду такої ціни на товар та його складові у випадку документального підтвердження її зміни;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що, такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Згідно з п. 9.6. Договору усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками.

В подальшому, сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 1 від 26.01.2021 року р., відповідно до якої сторони прийшли згоди внести зміни в пункт 3.6. Розділу ІІІ. Ціна постачання природного газу, виклавши його в наступній редакції:

"п. 3.6. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором. Бюджетні зобов`язання за даним договором станом на 26 січня 2021 року становлять 675 929,41 грн. Бюджетні зобов`язання реєструються в межах кошторисних призначень на 2021 рік.".

Крім того, сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 2 від 15.02.2021 року, якою збільшено ціну газу до 7 792,49 грн. за 1000 куб.м. газу, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна 1 тис.куб. метрів газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 7 929,07 грн. Податок на додану вартість становить 1 585,81 грн. Всього ціна газу за 1 тис.куб. метрів становить 9 514,88 грн.

В пункті 2 вказаної додаткової угоди погоджено, що умови договору, змінені додатковою угодою, набирають чинності з моменту підписання та застосовуються до правовідносин починаючи з 1 січня 2021 року, відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України.

Також сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 3 від 06.07.2021 р., якою збільшено ціну газу до 8 577,464 грн. за 1000 куб.м. газу, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна 1 тис.куб. метрів газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 8 714,04 грн. Податок на додану вартість становить 1 742,81 грн. Всього ціна газу за 1 тис.куб. метрів становить 10 456,85 грн.

В пункті 2 вказаної додаткової угоди погоджено, що умови договору, змінені додатковою угодою, набирають чинності з моменту підписання та застосовуються до правовідносин починаючи з 1 липня 2021 року, відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України.

Також сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 4 від 30.07.2021 р., якою збільшено ціну газу до 9 440,144 грн. за 1000 куб.м. газу, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна 1 тис.куб. метрів газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 9 576,72 грн. Податок на додану вартість становить 1 915,35 грн. Всього ціна газу за 1 тис.куб. метрів становить 11 492,07 грн.

В пункті 2 вказаної додаткової угоди погоджено, що умови договору, змінені додатковою угодою, набирають чинності з моменту підписання та застосовуються до правовідносин починаючи з 1 серпня 2021 року, відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України.

Також сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 5 від 09.08.2021 р., якою збільшено ціну газу до 10 388,244 грн. за 1000 куб.м. газу, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 136,576 грн. Ціна 1 тис.куб. метрів газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 10 524,82 грн. Податок на додану вартість становить 12 104,96 грн. Всього ціна газу за 1 тис.куб. метрів становить 12 629,78 грн.

В пункті 2 вказаної додаткової угоди погоджено, що умови договору, змінені додатковою угодою, набирають чинності з моменту підписання та застосовуються до правовідносин починаючи з 15 серпня 2021 року, відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України.

Крім того, сторонами даного договору укладено додаткову угоду № 6 від 29.09.2021 р., відповідно до якої сторони прийшли згоди внести зміни в пункт 3.5. Розділу ІІІ Договору, виклавши його в наступній редакції:

"п. 3.6. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 503 897,59 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 83 982,93 грн.

В пункті 2 вказаної додаткової угоди погоджено, що сторони за взаємною згодою домовились розірвати договір на постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладений між Постачальником та Споживачем, з 30.09.2021 року.

Тобто до Договору від 29.12.2020 № 41АВ337-3474-20 на постачання природного газу

у період його виконання 4 рази вносились зміни вартості одиниці газового палива в сторону збільшення.

Таким чином, внаслідок укладення додаткових угод ціну за кубічний метр газу збільшено з 8 649,89 грн. до 12 629,78 грн. за 1000 куб.м., тобто на 3 979,89 грн. (31% від первинної ціни) та зменшено обсяг газу, який мав бути поставлений, з 110,00 тис.куб.м. до 52 958,88 куб.м., тобто на 51,8% менше запланованого.

Листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 року № 3304-04/69987-06 "Щодо укладення, зміни та розірвання договору про закупівлю" визначено, що норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості. Інформацію щодо коливання ціни товару на ринку можуть надавати уповноважені на те згідно з законодавством органи, установи, організації. Перелік таких організацій не є вичерпним.

Коливання ціни товару на ринку означає, що постачальник повинен показати, як зросла ціна.

Саме тому, як зазначив прокурор, пп. 2 абз. 2 п. 9.2 Договору не відповідає вимогам законодавства про публічні закупівлі, у зв`язку із чим підлягає визнанню недійсним, оскільки ціна зазначена в договорі на момент підписання і ринковою ціною на момент її зміни не показує реального коливання ціни на ринку.

Вказане підтверджується листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 року № 3304-04/69987-06 "Щодо укладення, зміни та розірвання договору про закупівлю", у якому визначено, внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

Опрацюванням інформації розміщеної на сайті Української енергетичної біржі встановлено, що станом момент укладання договору середньоринкова ціна на газ становила 7 573,23 грн. за 1000 м3. Протягом січня 2021 року середньоринкова ціна на газ дещо збільшилася. Так, станом на момент подання пропозиції щодо зміни ціни на природній газ, а саме на 25.01.2021 року, середньоринкова ціна становила 8 040,52 грн. Тому, протягом січня 2021 року коливання ціни на газ становило у середньому становило 6,1%, а на момент укладання додаткової угоди № 2 ціна на газ становила 8 212,34 грн. за 1000 м3, що становить 7,7% коливання ціни, а тому не підтверджує положення п. 9.2 Договору як обґрунтування укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року. Натомість додатковою угодою № 2 від 15.02.2021 року ціну на газ збільшено до 9 514,88 грн. за 1000м3, що на 10% більша за ціну встановлену у Договорі.

З матеріалів справи вбачається, що укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалися на підставі листа Товариства № 33701-Сл-364-0121 від 25.01.2021 року, згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/15 від 14.01.2021, у якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у грудні 2020 року.

Так, відповідно до зазначеної довідки ціна на газ у грудні 2020 року коливалася від 5 950,00 грн. до 9 050,00 грн. за 1000 м3 з урахуванням ПДВ. При цьому, посилаючись на вказану довідку, додатковою угодою № 2 ціна на газ встановлена 9 514,88 грн. У той же час середня ціна на ринку була значно менша та, згідно сайту Української енергетичної біржі, становила 8 212,34 грн. за 1000 м3. Слід звернути увагу, що додатковою угодою № 2 строк встановлено, що змінені умови договору застосовуються до правовідносин з 01.01.2021 року.

Як зазначив прокурор, вказане свідчить про необґрунтованість підвищення ціни на газ за вказаною додатковою угодою, адже сторони порушили умови п. 9.2 Договору від 29.12.2020 року № 41АВ337-3474-20, в якому сторони домовилися, що порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни (юридичного факту). Проте довідка видана 14.01.2021 року, коливання ціни у ній зазначено на момент укладення договору, а саме у грудні 2020 року, а додаткова угода укладена лише 15.02.2021 року. А також сторони в додатковій угоді визначили ціну на газ за 1000 м3 більшу, ніж вказано у довідці торгово-промислової палати, якою така ціна обґрунтована.

При цьому, згідно з даними сайту Української енергетичної біржі, ціна на природний газ на момент укладення додаткової угоди № 2, а саме 15.02.2021 року становила 8 200,39 грн., що на 5,2 % менше ніж ціна, яка визначена основним договором.

Аналогічна ситуація склалася з додатковими угодами № 3, 4, 5.

Так, листом Товариство № 33701-Сл-4498-0621 від 29.06.2021 року повідомило інформацію щодо змін ціни на газ та необхідності укладення додаткової угоди, додавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/229 від 14.05.2021 року, в якій надано інформацію щодо рівня цін на постачання природного газу у квітні-травні 2021 року залежно від постачальника. На підставі цих даних 07.06.2021 року укладено додаткову угоду № 3, згідно якої ціна на газ встановлена в розмірі 10 456,85 грн.

Додатковою угодою № 4 від 30.07.2021 року встановлено ціну на газове паливо у розмірі 11 492,07 грн. за 1000м3. В обґрунтування вказаної угоди Товариство надіслало до Комунального закладу лист № 33701-Сл-5964-0721 від 23.07.2021 року, надавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/290 від 07.06.2021 року, в якій вказано показники коливання ціна на газове паливо за попередні місяці, а саме в травні та червні 2021 року.

Також, листом Товариство № 33701-Сл-5965-0721 від 23.07.2021 року повідомило інформацію щодо змін ціни на газ та необхідності укладення додаткової угоди, додавши довідку Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/309 від 11.06.2021, у якій надано інформацію щодо рівня цін на постачання природного газу з 1 по 10 червня 2021 року залежно від постачальника та коливання цін у червні 2021 року. На підставі цих даний 09.08.2021 укладено додаткову угоду № 5, згідно якої ціна на газ встановлена розмірі 12629,78 грн.

Разом з тим, у тендерній пропозиції Товариство брало на себе зобов`язання постачати газ за ціною 8 649,89 грн. за 1 тис. метрів кубічних газу.

На думку прокурора, намір Товариства на вчинення дій із нівелювання наслідків публічної закупівлі стає зрозумілим із самого факту укладення ним договору про закупівлю природного газу за умови отримання ним достовірних відомостей про підвищення цін на природний газ, у той час, як законодавцем йому надано право відмовитись від укладення договору.

Як зазначив прокурор, під час укладання договору № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року Товариство було згодне з п. 3.2 розділу ІІІ "Ціна газу" даного договору, за яким ціна природного газу становить 8 649,89 грн. за 1000 куб.м. та умовами тендерної документації та договору в цілому.

Також виконання зобов`язань щодо ціни та кількості природного газу, умов тендерної документації гарантійними листами, які є невід`ємними документами, що долучаються до тендерної пропозиції, підписаним проектом договору, а в подальшому підписаним основним договором на постачання природного газу.

Тож рішення переможця про підписання договору є його добровільне волевиявлення, про те, що він згідний на умови договору, в тому числі ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Як зазначив прокурор, додаткові угоди № 2 від 15.02.2021 року, № 3 від 06.07.2021 року, № 4 від 30.07.2021 року, № 5 від 09.08.2021 року, якими змінено ціну за одиницю товару: природного газу, внаслідок чого вона була збільшена з 8 649,89 грн. до 12 629,78 грн. за 1 тис.куб.м., укладені з порушенням чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними, а грошові кошти в сумі 45 809,10 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України.

Як зазначив прокурор, оскільки вищевказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, то розрахунок за поставлений природний газ повинен здійснюватися за ціною, вказаною в основному договорі № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року, а саме 8 649,89 грн. з ПДВ. за 1000 м. куб. природного газу.

Так, згідно актів приймання-передачі Товариство поставило природний газ загальним обсягом 52,95888 тис. куб.м, на загальну суму 503 897,59 грн., які сплачені Комунальним закладом, а саме:

- згідно акту № ЗРВ81001468 від 15.02.2021 року прийому-передачі природного газу - 16 482,8 куб.м, на суму 156 831,92 грн. з ПДВ;

- згідно акту № ЗРВ81002536 від 12.03.2021 року прийому-передачі природного газу - 16587,99 куб.м, на суму 157 832,80 грн. з ПДВ;

- згідно акту №ЗРВ81004136 від 26.04.2021 прийому-передачі природного газу - 14 812,6.куб.м. на суму 140 940,17 грн. з ПДВ;

- згідно акту № ЗРВ81005487 від 14.05.2021 прийому-передачі

природного газу - 5 075,49 куб.м, на суму 48 292,70 грн. з ПДВ;

Відповідно до п. 3.2 Договору від 29.12.2020 року, ціна 1 тис. куб. метрів газу становить 8 649,89 грн. з ПДВ.

Таким чином, Комунальний заклад повинен був сплатити за поставлений природний газ загальним обсягом 52,95888 тис.куб.м кошти в розмірі 458 088,49 грн.

Отже, як зазначає прокурор, внаслідок неправомірного збільшення ціни на газове паливо шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 45 809,10 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. зі справи № 806/1000/17).

У даному випадку укладення спірних додаткових угод до Договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері суспільних відносин становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави.

Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності.

Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.

Окрім того, укладенням спірних додаткових угод до договору поставки природного газу порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод Комунальний заклад фактично отримав менший обсяг газу у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Ради та Комунального закладу, вказав, що згідно Статуту Комунального закладу власником санаторної школи є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. Органом управління санаторної школи є Рівненська обласна рада.

Відповідно до п. 8.2 Статуту до компетенції Рівненської обласної ради належить здійснення контролю за ефективністю використання фінансових, матеріальних та трудових ресурсів, цільового та ефективного використання бюджетних коштів та ефективністю управління санаторної школи.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо правомірності визначення Ради та Комунального закладу позивачами по справі, як суб`єктів владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави, і в особі яких прокурор може звертатися до суду.

Крім того, судом враховано, що Комунальний заклад є стороною правочинів, юридичною особою.

Порушення інтересів держави обґрунтовано укладенням Комунальним закладом додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки.

Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Ради та Комунального закладу щодо захисту порушених інтересів держави.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заявлений прокурором позов спрямований на виконання конституційної функції прокуратури, як органу держави, а отже, цей позов поданий у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" в інтересах держави.

Відповідач стверджує, що захист інтересів держави у цьому спорі має здійснювати Держаудитслужба.

Однак, суд відхиляє цей аргумент відповідача з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 року № 43, визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (п.1).

Згідно з підпункту 3 пункту 4 цього ж Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 9 п. 4 Положення).

Оскільки в даному випадку Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте оскільки сторонами не доведено, а судом не встановлено, що вказаний орган здійснюючи фінансовий контроль виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення до суду із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду Касаційного господарського суду від 21.03.2019 року у справі № 912/898/18.

Отже, прокурор правильно визначив позивачів у справі, адже Комунальний заклад є стороною спірних правочинів, юридичною особою, а Рада є органом управління Комунального закладу, до компетенції якої належить здійснення контролю за ефективністю використання фінансових, матеріальних та трудових ресурсів, цільового та ефективного використання бюджетних коштів та ефективністю управління санаторної школи.

Щодо дотримання прокурором розумного строку між повідомленням органу та зверненням до суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах судам необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумного строку для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

При цьому самого лише посилання прокурора про виявлення ним порушення інтересів держави та невжиття органом державної влади (позивачем у справі), на який покладено обов`язок щодо судового захисту інтересів держави, відповідних дій для такого захисту, недостатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

З матеріалів справи вбачається, що Рівненська окружна прокуратура звернулася з листом від 13.04.2022 року № 50-1634вих-22 до Комунального закладу про надання інформації, в якому зазначено щодо порушень, допущених при укладенні додаткових угод у закупівлі UА-2020-11-25-013011-с.

У відповідь на вказаний лист Комунальний заклад листом від 18.04.2022 року № 01-22/150 повідомив про підстави та умови укладення договору та додаткових угод.

Як зазначено прокурором та вбачається з матеріалів справи, Комунальним закладом жодних заходів щодо оскарження додаткових угод в судовому порядку з моменту розірвання договору, а саме з 29.09.2021 року та з моменту скерування листа окружної прокуратури, а саме 13.04.2022 року, по даний час не здійснювалось.

Крім того, Рівненською окружною прокуратурою скеровано лист № 50-2282вих-22 від 12.05.2022 року до Рівненської обласної ради щодо вжиття заходів по захисту інтересів держави, оскільки органом управління комунального закладу є відповідна рада.

Також Рівненською окружною прокуратурою скеровано лист № 50-2127вих-22 від 06.05.2022 року до Комунального закладу щодо вжиття заходів по захисту інтересів держави.

Враховуючи, що Комунальний заклад був повідомлений прокурором про стверджуване порушення ще в квітні 2022 року, то господарський суд доходить висновку, що Комунальний заклад мав достатньо часу, щоб відреагувати на порушення інтересів держави.

Після звернення прокурора Комунальний заклад не здійснив заходів для виправлення ситуації - не провів переговори з ТОВ "Рівнегаз Збут" до внесення змін до Договору, не звернувся з позовом до суду.

У постановах Верховного Суду від 23.03.2021 р. у справі № 917/665/20, 07.04.2021 р. у справі № 913/124/20, 09.06.2021 р. у справі № 916/1674/18 (у цих справах суди встановили, що проміжок часу між повідомленням органу, здійсненого прокурором в порядку ст. 23 Закону "Про прокуратуру", та зверненням до суду з позовом є незначним) зроблено наступні висновки:

- суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, чи існував факт не звернення вказаного органу до суду при наявності для цього підстав;

- така обізнаність має бути підтверджена достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені;

- суди попередніх інстанцій при наданні висновків про недотримання прокурором розумного строку зосередилися на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав органу, та поданням позову у справі, проте не приділили достатньої уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питаннях дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону "Про прокуратуру"; такий підхід є занадто формалізованим, критерій "розумності" строку має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.

У справі, що розглядається, Комунальний заклад надав пояснення щодо позовних вимог, в яких зазначено, що внаслідок укладання спірних додаткових угод не допущено порушень умов п.п. 3.3., 9.2. Договору та вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Тому підлягають застосуванню висновки, що містяться у п. 55-56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18.

Так, у п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що при вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК передбачає такі правила:

- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову прокурора в інтересах держави;

- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

З наведеного вбачається, що прокурором дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому суд виходить з того, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (постачальник) та Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради (споживач) укладено договір на постачання природного газу № 41АВ337-3474-20, предметом якого визначено природний газ у кількості 110,00 тис.куб. м. на загальну суму 951 487,90 грн. На момент підписання договору ціна за 1000 кубічних метрів природного газу з ПДВ складає - 8 649,89 грн.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одночасно, правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Пунктом 9.2. Договору встановлено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умов, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Таким чином, дозволяється збільшення ціни за одиницю товару, у випадках, передбачених законодавством, зокрема, за умов: коливання ціни товару на ринку; вказане збільшення має бути пропорційним збільшенню ціни такого товару на ринку.

При цьому, у п. 9.2. Договору визначено, що під коливанням ціни на ринку Сторони розуміють порівняння ціни зазначеної у Договорі на момент його підписання (останньою підписаною додатковою угодою щодо зміни ціни) із ринковою ціною на момент ініціювання зміни ціни. Також, сторони домовилися, що такі порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни.

Основним аспектом, який потребує дослідження, є саме коливання ціни на ринку, відсоток збільшення ціни та підтвердження цього у певний період.

З умов, які передбачені Договором вбачаються інше трактування поняття коливання ціни, ніж передбачено чинним законодавством, а саме ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто, мова йде саме про реальне коливання ціни на ринку, яка перевищує 10% від попередньої ринкової ціни, пропорційне збільшення ціни на газ постачальником відповідно до збільшення ринкової ціни. Проте, у Договорі сторонами визначено, що порівняння ціни здійснюється від ціни зазначеної у Договорі (додаткової угоди) на момент його підписання із ринковою ціною на момент ініціювання зміни ціни. Вказане положення не відповідає вимогам, передбаченим ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Законом України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Так, у абзаці 2 частини 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У відповідності до ст. 180 ГК України (істотні умови господарського договору) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

В частині першій ст. 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 185 ГК України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 "Щодо укладення, зміни та розірвання договору про закупівлю" визначено, що норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше ніж на 10 відсотків. У разі збільшення ціни має зменшуватися кількість товару. Розрахунок відсотків зміни ціни і кількості здійснюється у додатковій угоді від ціни підписаного договору, а у наступних додаткових угодах за потреби - від останньої зміни ціни та кількості. Інформацію щодо коливання ціни товару на ринку можуть надавати уповноважені на те згідно з законодавством органи, установи, організації. Перелік таких організацій не є вичерпним.

Коливання ціни товару на ринку означає, що постачальник повинен показати, як зросла ціна.

Саме тому, пп. 2 абз. 2 п. 9.2 Договору не відповідає вимогам законодавства про публічні закупівлі, у зв`язку із чим підлягає визнанню недійсним, оскільки ціна зазначена в договорі на момент підписання і ринковою ціною на момент її зміни не показує реального коливання ціни на ринку.

Вказане підтверджується листом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 року № 3304-04/69987-06 "Щодо укладення, зміни та розірвання договору про закупівлю", в якому визначено, внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

З огляду зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оспореного пункту Договору недійсними.

Згідно інформації розміщеної на сайті Української енергетичної біржі встановлено, що станом на момент укладання договору середньоринкова ціна на газ становила 7 573,23 грн. за 1000 м3. Протягом січня 2021 року середньоринкова ціна на газ дещо збільшилася. Так, станом на момент подання пропозиції щодо зміни ціни на природній газ, а саме на 25.01.2021 року, середньоринкова ціна становила 8 040,52 року. Тому, протягом січня 2021 року коливання ціни на газ становило у середньому становило 6,1%, а на момент укладання додаткової угоди № 2 ціна на газ становила 8 212,34 грн. за 1000 м3, що становить 7,7% коливання ціни, а тому не підтверджує положення п. 9.2 Договору як обґрунтування укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року. Натомість додатковою угодою № 2 від 15.02.2021 року ціну на газ збільшено до 9 514,88 грн. за 1000м3, що на 10 % більша за ціну встановлену у Договорі.

Водночас, у подальшому між замовником та постачальником укладено в невеликий проміжок часу ряд додаткових угод до договору про збільшення ціни за одиницю товару, а саме: № 2 від 15.02.2021 року ціну за природний газ збільшено до 9 514,88 грн. за 1000 куб.м. газу; № 3 від 06.07.2021 р. - до 10 456,85 грн. за 1000 куб.м.; № 4 від 30.07.2021 р. - до 11 492,07 грн. за 1000 куб.м.; № 5 від 09.08.2021 р. - до 12 629,78 грн. за 1000 куб.м.

Таким чином, внаслідок укладення додаткових угод № № 2, 3, 4, 5 ціну газу збільшено з 8 649,89 грн. до 12 629,78 грн. за 1 тис. куб. м., тобто на 3 979,89 грн. (31 % від первинної ціни), та зменшено обсяг газу, а обсяг поставленого газу зменшився на 57 041,12 куб.м., тобто до 52 958,88 куб.м.

Положеннями ч. 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Предметом позову є, зокрема визнання недійсними додаткових угод № 2 від 15.02.2021 року, № 3 від 06.07.2021 року, № 4 від 30.07.2021 року, № 5 від 09.08.2021 р. до договору на постачання природного газу від 29.12.2020 року № 41АВ337-3474-20 на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України як таких, що укладені з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

За положеннями п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Відповідні умови також погоджено сторонами у п. 3.3. Договору.

В абзаці 2 частини 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених частиною 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі № 924/674/21).

При цьому метою закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, ст. 652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 року у справі № 927/491/19 висловив правову позицію, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Суд зазначає, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Так, укладення додаткової угоди № 2 від 15.02.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалося на підставі листа Товариства № 33701-Сл-364-0121 від 25.01.2021 року, згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/15 від 14.01.2021 року, в якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у грудні 2020 року. Так, відповідно до зазначеної довідки ціна на газ у грудні 2020 року коливалася від 5 950,00 до 9 050,00 грн. за 1000 м3 з урахуванням ПДВ. При цьому, посилаючись на вказану довідку, додатковою угодою № 2 ціна на газ встановлена 9 514,88 грн. У той же час середня ціна на ринку була значно менша та, згідно сайту Української енергетичної біржі, становила 8 212,34 грн. за 1000 м3.

У п. 9.2. Договору сторони узгодили, що порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни (юридичного факту).

Вказане свідчить про необґрунтованість підвищення ціни на газ за вказаною додатковою угодою, адже сторони порушили умови п. 9.2 Договору № 41АВ337-3474-20 від 29.12.2020 року, оскільки довідка видана 14.01.2021 року, коливання ціни у ній зазначено на момент укладення договору, а саме у грудні 2020 року, а додаткова угода укладена лише 15.02.2021 року. А також сторони в додатковій угоді визначили ціну на газ за 1000 м3 більшу, ніж вказано у довідці торгово-промислової палати, якою така ціна обґрунтована.

Укладення додаткової угоди № 3 від 07.06.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалося на підставі листа Товариства № 33701-Сл-4435-0621 від 29.06.2021 року згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/229 від 14.05.2021, в якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у квітні-травні 2021 року.

Укладення додаткової угоди № 4 від 30.07.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалося на підставі листа Товариства № 33701-Сл-5964-0721 від 23.07.2021 року згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/290 від 07.06.2021, в якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у травні-червні 2021 року.

Укладення додаткової угоди № 5 від 09.08.2021 року щодо підвищення ціни на природний газ здійснювалося на підставі листа Товариства № 33701-Сл-5965-0721 від 23.07.2021 року згідно з довідкою Рівненської торгово-промислової палати № 56.03/309 від 11.06.2021, в якій надано інформацію щодо коливання цін на газ у червні 2021 року.

Разом з тим, судом враховується, що у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 року у справі № 912/1580/18).

Висновки торгово-промислової палати можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, але вказані довідки не відповідають вищезазначеним вимогам та не містять інформацію щодо ринкової вартості природного газу станом на попередні календарні дати, у тому числі на дату подання цінової пропозиції, дату укладення договору, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення, що дало б можливість порівняти рівень цін та дійти висновку про зменшення або збільшення ціни з моменту укладення договору до дати укладення оспорюваних додаткових угод.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 року у справі №927/491/19).

При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 року у справі № 927/550/20).

Так, позивач, який мав беззаперечне право на отримання природного газу за ціною, визначеною в укладеному між сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо збільшення ціни товару підписав оспорену додаткову угоду, внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилась, а обсяг поставки, що передбачався за договором, фактично, зменшився.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора про те, що збільшення ціни природного газу у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Зокрема, з аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні становила +31% .

При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку природного газу; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на природний газ, постачання якого він мав намір здійснювати, та гарантував його поставку замовнику за цінами відповідно до договору.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за принципом 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на що суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оспорених додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17.

Також прокурором заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 45 809,10 грн безпідставно сплачених коштів.

При розгляді цієї позовної вимоги судом враховується, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним кодексом України і Господарським кодексом України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Зокрема, положеннями ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений позивачу, врегульований нормами глави 54 ЦК України "Купівля-продаж". Правова позиція щодо застосування наведених правових норм у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 року у справі № 927/491/19.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актами приймання-передачі природного газу № ЗРВ81001468 від 15.02.2021 року, № ЗРВ81002536 від 12.03.2021 року, № ЗРВ81004136 від 26.04.2021 року, № ЗРВ81005487 від 14.05.2021 року відповідач поставив природний газ загальним обсягом 52,95888 тис. куб.м, на загальну суму 503 897,59 грн., які повністю оплачені Комунальним закладом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З висновку суду про недійсність пункту договору, додаткових угод та вищенаведених положень законодавства слідує, що зобов`язання сторін регулювалися умовами основного договору.

Зокрема п. 3.2. Договору передбачено, що ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 8 649,89 гривень.

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи наведене, загальна вартість отриманого позивачем природного газу в кількості 52,95888 тис. куб.м. становить 458 088,79 грн. Відтак решта коштів в сумі 45 809,10 грн. (503 897,59 грн. - 458 088,79 грн.) позивачем сплачена за товар, поставка якого відповідачем не здійснена.

Доказів повернення вказаних коштів матеріали справи не містять.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що пп. 2 абз. 2 п. 9.2. Договору на постачання природного газу від 29.12.2020 року № 41АВ337-3474-20 та спірні додаткові угоди до договору укладено з порушенням законодавства, а відтак суд вважає обґрунтованими та правомірними позовні вимоги прокурора про визнання недійсними вищевказаного пункту Договору та вищевказаних додаткових угод. Крім того, судом встановлено, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на газ шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства мала місце переплата позивачем-2, Комунальним закладом, коштів в розмірі 45 809 грн 10 коп., а відтак вимоги прокурора про стягнення з відповідача зазначених коштів також є правомірними та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В позовній заяві прокурор просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 17 367 грн 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01.01.2022 р. встановлено у розмірі 2 481 грн 00 коп.

Відтак, оскільки прокурором заявлено шість вимог, з яких: п`ять вимог немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" при зверненні із даною позовною заявою прокурору слід було сплатити судовий збір в розмірі 14 886 грн 00 коп. (2 481,00*5=12 405,00 грн. - за вимоги немайнового характеру та 2 481,00 грн. за вимогу майнового характеру).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Рівненською обласною прокуратурою було сплачено 17 367 грн 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 3 червня 2022 року № 746.

Таким чином прокуратурою внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (наразі є переплата судового збору в розмірі 2 481 грн 00 коп.).

Відтак, судом береться до уваги судовий збір в сумі 14 886 грн 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що за результатами розгляду даної справи ухвалено судове рішення, яким позов заступника керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради та Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" про визнання недійсним пункту Договору, визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів, задоволено повністю, витрати зі сплати судового збору в сумі 14 886 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд зазначає, що прокурор не позбавлений права звернутися з відповідним клопотанням про повернення судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним абз. 2 пп. 2 ч. 2 пункт 9.2 Договору від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" в частині: "під поняттям "коливанням ціни на ринку" Сторони розуміють порівняння ціни зазначеної у Договорі на момент його підписання (останньою підписаною додатковою угодою щодо зміни ціни) із ринковою ціною на момент ініціювання зміни ціни. Також, сторони домовилися, що такі порівняння ціни в різні періоди підтверджуються довідками торгово-промислової палати, які видані в місяць настання відповідної події - зміни ціни. Разом з цим, фактом "Коливання ціни на ринку" є розбіжність в абсолютних даних за цінами, що зафіксовані у відповідних довідках торгово - промислової палати, а також даних першої редакції Договору (останньої підписаної додаткової угоди)".

3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 15.02.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ".

4. Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 06.07.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ".

5. Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 30.07.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ".

6. Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 09.08.2021 р. до Договору постачання природного газу від 29.12.2020 р. № 41АВ337-3474-20, укладеного між Комунальним закладом "Клеванська санаторна школа І-ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ".

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ) на користь Комунального закладу "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради (35311, Рівненська область, смт. Клевань, вул. Богдана Хмельницького, буд. 47, ) кошти у розмірі 45 809,10 грн (сорок п`ять тисяч вісімсот дев`ять гривень 10 копійок).

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, ) 17 367,00 грн (сімнадцять тисяч триста шістдесят сім гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

9. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Комунальний заклад "Клеванська санаторна школа І - ІІІ ступенів" Рівненської обласної ради (35311, Рівненська область, смт. Клевань, вул. Богдана Хмельницького, буд. 47, ).

Позивач (стягувач щодо судового збору): Рівненська обласна прокуратура (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (33023, м. Рівне, вул. Грушевського, буд. 24, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 13 вересня 2022 року.

Суддя Р.В. Романюк