ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд заяви

"09" вересня 2022 р. м. Одеса Справа № 916/2686/16
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Большакова В.А.

дослідивши матеріали справи

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс"

до боржника: Приватного підприємства „Топрак" (68710, Одеська обл., Болградський район, с. Дмитрівка, вул. Леніна, буд. 188; )

про визнання банкрутом

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін та учасників:

від кредиторів: не з`явилися;

ліквідатор банкрута: арбітражний керуючий Винниченко Ю.В. (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення);

присутній: арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.

Судове засідання 09.09.2022р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 01.09.2022р.

Історія справи

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.2016р. (суддя - Лепеха Г.А.) порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Топрак"; визнано грошові вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до ПП "Топрак" у сумі 1 481 050, 21 грн.; введено процедуру розпорядження майном ПП "Топрак"; розпорядником майна ПП "Топрак" призначено арбітражного керуючого Дворніченка О.О.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду від 22.11.2016р. затверджено реєстр вимог кредиторів ПП "Топрак".

Постановою Господарського суду Одеської області від 19.01.2017р. ПП "Топрак" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дворніченка О.О.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.07.2017р. суддею Найфлейш В.Д. справу №916/2686/16 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2017р. припинено повноваження арбітражного керуючого Дворніченко О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП "Топрак"; призначено ліквідатором ПП "Топрак" арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.; відхилено кандидатуру арбітражного керуючого Винниченко Ю.В., з пропозицією комітету кредиторів та клопотання від 07.09.2017р. вх. №3-1063/17; зобов`язано арбітражного керуючого Дворніченко О.О. протягом п`ятнадцяти днів передати ліквідатору боржника арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. документи щодо проведення процедури ліквідації ПП "Топрак" печатки, штампи, матеріальні цінності підприємства; зобов`язано ліквідатора арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. виконати дії, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. апеляційну скаргу задоволено частково; ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017р. у справі №916/2686/16 скасовано.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.12.2017р. суддею Рога Н.В. справу №916/2686/16 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2018р. заяву арбітражного керуючого Дворніченко О.О. про дострокове припинення повноважень ліквідатора ПП „Топрак" задоволено; звільнено арбітражного керуючого Дворніченко О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП "Топрак"; призначено ліквідатором ПП "Топрак" арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2018р. апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено частково; ухвалу господарського суду Одеської області від 18.01.2018р. (про заміну ліквідатора) по справі № 916/2686/16 скасовано; справу № 916/2686/16 направлено до господарського суду Одеської області для розгляду скарги комітету кредиторів на дії ліквідатора арбітражного керуючого Дворніченка О.О.; для розгляду заяви про припинення повноважень в якості ліквідатора арбітражного керуючого Дворніченка О.О.; для розгляду кандидатури від комітету кредиторів арбітражного керуючого Винниченка Ю.В. в якості ліквідатора; для розгляду заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення ліквідатором; тимчасове виконання обов`язків ліквідатора банкрута покладено на арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. до вирішення господарським судом Одеської області питання про призначення ліквідатора в установленому Законом порядку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.05.2018р. суддею Грабован Л.І. справу №916/2686/16 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2018р. звільнено арбітражного керуючого Дворніченка О.О. від виконання повноважень ліквідатора ПП „Топрак"; призначено ліквідатором ПП „Топрак" арбітражного керуючого Винниченка Ю.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2020р. замінено ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", на його правонаступника ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія".

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся із заявою від 22.12.2021р. (вх. №3-845/21 від 22.12.2021р.) про стягнення на його користь основної грошової винагороди за виконання ним повноважень за період з 12.09.2017р. по 27.11.2017р., з 18.01.2018р. по 24.09.2018р. у сумі 77 057, 20 грн. з кожного кредитора ПП "Топрак" окремо пропорційно до їх вимог, а саме: 69 20, 66 грн. з ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"; 7736, 54 грн. з ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія"; видачу відповідних наказів.

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся із уточненою заявою від 25.08.2022р. (вх. №17397/22 від 25.08.2022р.), в якій просить стягнути на його користь залишок несплаченої основної грошової винагороди за виконання ним повноважень у справі №916/2686/16 про банкрутство ПП "Топрак" за період з 12.09.2017р. по 27.11.2017р., з 18.01.2018р. по 24.09.2018р. у сумі 54 758, 51 грн. з кожного кредитора ПП "Топрак" окремо пропорційно до їх вимог, а саме: 49 260, 76 грн. з ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"; 5497, 75 грн. з ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та гарантія"; видачу відповідних наказів. У заяві вказано, що 29.07.2022р. ліквідатором ПП «Топрак» здійснено на користь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. часткову сплату його грошової винагороди в розмірі 22 298, 69 грн., та невиплаченою залишається грошова винагорода в розмірі 54 758, 51 грн. (77 057, 20 грн. - 22 298, 69 грн.). Загальна сума визнаних господарським судом кредиторських вимог до ПП «Топрак» складає 10 615 306, 45 грн., із яких 9 549 136, 56 грн. не забезпечені заставою, а 1 066 169, 89 грн. - забезпечені; арбітражним керуючим наведено наступний розподіл коштів, що підлягають стягненню: ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», загальна сума кредиторських вимог 9 549 136, 56 грн., % від загальної суми - 89, 96%, сума стягнення - 49 260, 76 грн.; ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», загальна сума кредиторських вимог 1 066 169, 89 грн., % від загальної суми - 10, 04%, сума стягнення - 5497, 75 грн.

ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" надано відзив від 17.02.2022р. (вх. №4950/22 від 22.02.2022р.), в якому викладено прохання відмовити у задоволенні вимог арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про стягнення із кредиторів на його користь основної винагороди в межах судової справи №916/2686/16 про банкрутство ПП «Топрак». Кредитор зазначає, що арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. не було взято до уваги, що ліквідаційна процедура у справі триває, остаточний звіт ліквідатором Винниченком Ю.В. до суду не надано. ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не заперечує про включення вимог арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. до першої черги та здійснення їх відшкодування першочергово за рахунок коштів, що надходять від продажу майна боржника. Кредитор вважає, що арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуальної формальності, залишивши поза увагою факт виникнення та існування власне понесених витрат, їх зміст та сутність, а також порядок та умови здійснення їх відшкодування в силу обставинам справи на сьогодні. Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. здійснює посилання на норми чинного законодавства, котрі передбачають здійснення відшкодування витрат кредиторами, виключно за відсутності здійснення такого відшкодування за рахунок майна/активів боржника, а вже згодом, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. на противагу вказаному вище, не дивлячись на триваючу/не завершену ліквідаційну процедуру, вживає дії та має намір передчасно стягнути такі витрати саме із кредиторів. Посилаючись на положення ст.ст. 253, 256, ч.ч.1, 5 ст. 261, 267 ЦК України, кредитор зазначає, що трирічний термін відповідно до вимог про відшкодування грошового зобов`язання у вигляді основної винагороди спливає в період із 12.09.2020р. по 24.09.2021р., а тому періоди відшкодування грошового зобов`язання у вигляді основної винагороди з 12.09.2017р. по 24.09.2018р. знаходяться поза межами строку позовної давності, про застосування яких ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заявляє вимогу до суду. ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звертає увагу на те, що інші доводи та думки арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. є передчасними, безпідставними та необґрунтованими, адже спростовуються матеріалами даної справи, діючими нормами законодавства та усталеною судовою практикою.

У судовому засіданні 09.09.2022р. у відповідності до ч. 4 ст. 233 ГПК України судом оголошено ухвалу (протокольно) про задоволення заяви від 25.08.2022р. (вх. №17397/22 від 25.08.2022р.) арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про стягнення невиплаченої основної грошової винагороди із кредиторів пропорційно заявлених вимог враховуючи наступне.

Розглянувши матеріали справи, заяву арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., вислухавши учасників справи, суд встановив:

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду від 22.11.2016р. затверджено реєстр вимог кредиторів ПП "Топрак", до складу якого включені вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" в сумі 16 536 грн. - перша черга, 1 480 844, 88 грн. - четверта черга, в сумі 8 051 755, 68 грн. - шоста черга.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2018р., яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2018р., визнано грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання грошових вимог кредитора до боржника - ПП "Топрак", на загальну суму 1 066 169, 89 грн., як вимоги забезпечені іпотекою майна боржника із внесенням до реєстру вимог кредиторів окремо.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2020р. заяву ТОВ"Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" про заміну кредитора - задоволено; замінено АТ "Райффайзен Банк Аваль" на ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" у справі №916/2686/16 про визнання банкрутом ПП "Топрак"; ухвалено ліквідатору ПП "Топрак" Винниченку Ю.В. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ПП "Топрак".

Таким чином, загальна сума визнаних судом грошових вимог до ПП «Топрак» становить 10 615 306, 45 грн., з яких: 9 549 136, 56 грн. - вимоги не забезпечені заставою, 1 066 169, 89 грн. - забезпечені.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2021р. затверджено частково звіт арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень у справі №916/2686/16 про банкрутство ПП „Топрак" за період з 12.09.2017р. по 27.11.2017р., з 18.01.2018р. по 24.09.2018р. у сумі 77 057, 20 грн.; в іншій частині - відмовлено.

Згідно вказаної ухвали суду арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. виконувались повноваження ліквідатора ПП "Топрак" у період 12.09.2017р. по 27.11.2017р., з 18.01.2018р. по 24.09.2018р.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2022р. ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2021р. у справі №916/2686/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У звіті ліквідатора у справі про банкрутство ПП «Топрак» арбітражним керуючим Винниченком Ю.В. зазначено, що загальна сума, отриманих від продажу ліквідаційної маси у ліквідаційній процедурі з урахуванням грошових коштів на ліквідаційному рахунку склала 273 212, 46 грн. (в тому числі 67 000 грн. від реалізації майна, що є предметом забезпечення). Згідно звіту загальна сума надходжень на ліквідаційний рахунок склала 204 579, 97 грн. та була розподілена у тому числі арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. в сумі 22 298, 69 грн.

У клопотанні від 21.07.2022р. (вх. №3-242/22 від 22.07.2022р.) зазначено, що ліквідатором було вжито всіх заходів та дотримано всіх вимог, передбачених розділом IV Кодексу (ліквідаційна процедура); вжито всіх можливих заходів із виявлення майна банкрута, реалізовано все майно, що було включено до ліквідаційної маси в порядку ст. 62 Кодексу, за результатами ліквідаційної процедури у банкрута не залишилося майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. (рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997р. №1-зп/1997).

Принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09.02.1999р. №1-рп/1999).

Суть положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, на яке посилався Вищий арбітражний суд України, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття чинності <...>, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності <...> (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Відкритого акціонерного товариства „Концерн Стирол" щодо офіційного тлумачення положення абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (справа про оспорювання актів у господарському суді) від 02.07.2002р. №13-рп/2002).

Таким чином, судом застосовується положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за принципом, закріпленим в ст. 58 Конституції України, оскільки звіт арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. оформлений та поданий до суду під час дії вказаного Закону, оцінений судом на предмет відповідності нормам Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

П. 3 ч. 1 ст. 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Ч. 3 ст. 115 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Починаючи з 21.10.2019р. порядок нарахування та сплати грошової винагороди арбітражного керуючого регламентується положеннями Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Пункт 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".

Ст. 178 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті приписів ст. 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

Якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абзацу шостого частини другої статті 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника - юридичної особи або від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на сплату грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат у справі, пропорційно розміру визнаних кредиторських вимог.

За відсутності у боржника будь-яких майнових активів покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого та його витрат на кредиторів боржника є правильним як у разі створення ними фонду для авансування таких витрат згідно із частиною п`ятою статті 30 КУзПБ, так і за ухвалою суду пропорційно сумам визнаних вимог, адже залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів ст. 43 Конституції України та ст. 30 КУзПБ.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.08.2018р. у справі №912/1783/16, від 30.01.2019р. №910/32824/15, якщо оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Тобто, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Отже, витрати на оплату послуг арбітражного керуючого, який виконував повноваження ліквідатора банкрута, підлягають оплаті за рахунок кредиторів пропорційно їх грошовим вимогам.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17.

Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, жодним чином не має впливати на оплату його послуг.

Суд зазначає, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Крім того, у постанові від 04.10.2018р. по справі №916/1503/17 Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Перевіривши наведений в уточненій заяві від 25.08.2022р. арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. розподіл коштів, що підлягають стягненню, суд встановив, що останній є арифметично вірним та відповідає обставинам справи та приписам законодавства.

Судом встановлено, що кошти, отримані від реалізації майна були спрямовані ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Винниченком Ю.В. у тому числі арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. в сумі 22 298, 69 грн., тобто частково є оплаченими.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, наведені законодавчі положення, враховуючи, що надання послуг професійного арбітражного керуючого відбувається на платній основі, а також те, що розмір грошової винагороди, арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. у даній справі затверджено ухвалою суду, яка набрала законної сили та залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2022р., суд задовольняє заяву від 25.08.2022р. (вх. №17397/22 від 25.08.2022р.) арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про стягнення невиплаченої основної грошової винагороди із кредиторів пропорційно заявлених вимог, оскільки фонд оплати послуг ліквідатора кредиторами не утворювався, майна необхідного для покриття витрат не виявилось.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог, суд покладає обов`язок сплати грошової винагороди на кредиторів та стягує з ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на користь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. основну грошову винагороду у розмірі 49 260, 76 грн., та стягує з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. основну грошову винагороду у розмірі 5497, 75 грн.

Доводи, викладені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» у відзиві на заяву, судом до уваги не приймаються, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Винниченко Ю.В. звернувся із клопотанням від 21.07.2022р. (вх. №3-242/22 від 22.07.2022р.) про затвердження звіту ліквідатора ПП "Топрак" арбітражного керуючого Винниченка Ю.В. про проведену роботу за весь період ліквідаційної процедури у справі; затвердження ліквідаційного балансу ПП "Топрак"; ліквідацію юридичної особи ПП "Топрак".

Апеляційне провадження по розгляду ухвали Господарського суду Одеської області від 24.11.2021р. завершено, про що свідчить постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2022р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2022р. залишено без розгляду вимогу ТОВ "Компанія Ніко-Тайс", викладену у п.2 відзиву від 17.02.2022р. (вх. №4950/22 від 22.02.2022р.) на заяву арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про стягнення із кредиторів на його користь основної винагороди, щодо відводу судді Грабован Л.І. щодо розгляду вимог арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. згідно заяви про стягнення із кредиторів на його користь основної винагороди в межах судових справи №916/2686/16 про банкрутство ПП "Топрак".

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Враховуючи наявність чинного судового рішення про затвердження звіту арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень у справі, відсутні підстави для застосування строків позовної давності до вимог про виплату арбітражному керуючому грошової винагороди за період з 12.09.2020р. по 24.09.2021р.

Керуючись ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 2 Прикінцевих та Перехідних положень, ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву від 25.08.2022р. (вх. №17397/22 від 25.08.2022р.) арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про стягнення невиплаченої основної грошової винагороди із кредиторів пропорційно заявлених вимог - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ) на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) основну грошову винагороду у розмірі 49 260, 76 грн.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8; ) на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) основну грошову винагороду у розмірі 5497, 75 грн.

4.Видати накази.

Ухвала набирає законної сили 09 вересня 2022р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повну ухвалу складено та підписано 14 вересня 2022р.

Копію ухвали надіслати на електронну адресу арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Копію ухвали надіслати: ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.С., 8, поверх, 6, оф. 32), ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23).

Суддя Л.І. Грабован