РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2022Справа № 910/342/22

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доТовариства з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" (вулиця Буслівська, будинок 12, приміщення 156 А, місто Київ, 03028)
прозобов`язання вчинити дії
Представники сторін:
від позивача: не з`явились

від відповідача: Тютютнік О.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" про зобов`язання вчинити дії, а саме надати позивачу документи згідно переліку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не надає на запит позивача, як учасника товариства, інформацію про діяльність товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

28.01.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 відкрито провадження у справі № 910/342/22 та прийнято позовну заяву до розгляду. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 03.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжувався двічі на той самий строк Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 та № 259/2022 від 18.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Підготовче засідання, призначене на 03.03.2022 не відбулось у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та активними бойовими діями у Київській області та місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2022 підготовче призначено на 24.06.2022.

22.06.2022 на адресу електронної пошти Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

В системі "Електронний суд" від представника відповідача надійшли, сформовані 23.06.2022, клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2022, в порядку статей 120-121 Господарського суду міста Києва, сторін повідомлено, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 21.07.2022.

15.07.2022 на адресу електронної пошти Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

18.07.2022 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022, в порядку статей 120-121 Господарського суду міста Києва, сторін повідомлено, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 05.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2022, в порядку статей 120-121 Господарського суду міста Києва, сторін повідомлено, що суд протокольною ухвалою постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.09.2022.

У судове засідання 19.09.2022 з`явився представник відповідача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не зв`язався про розгляд справи був повідомлений належним чином,

У судовому засіданні 19.09.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" є юридичною особою, яка створена та здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України з метою одержання прибутку внаслідок господарської діяльності товариства та використання його в інтересах учасників.

ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" (відсоток частки статутного капіталу складає 33,33%).

14.04.2021 та 16.06.2021 ОСОБА_1 , як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн", надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" вимоги про надання копій документів за весь період діяльності товариства, а саме: банківські виписки; касову книгу; видаткові накладні з покупки та продажу товарів та послуг, ВМД; податкові накладні з покупки та продажу товарів та послуг; договору, контракти; кадрові документи; звіти з квитанціями про прийняття; статутні документи; доступ до бази 1с або головна книга.

Листами вих. № 6 від 22.04.2021 та вих. № 9 від 22.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" відмовило ОСОБА_1 у задоволенні зазначених вимог з огляду на застосування до останнього обмежувальних заходів (санкцій), які у тому числі стосуються частки в статутному капіталі товариства, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 "Про застосування персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

У зв`язку з порушенням відповідачем немайнових корпоративних прав позивача на отримання інформації про господарську діяльність товариства, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено право учасника товариства отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 5 статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.

Відтак внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.

Проте, Указом Президента України № 169/2021 від 21.04.2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 квітня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", відповідно до умов якого до ОСОБА_1 на 3 роки застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а саме: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України; 9) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом; 10) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 11) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 12) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У частині 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 7 статті 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, власність характеризується наявністю такої влади особи над річчю, яка визнана суспільством і регламентована соціальними нормами. Власник розпоряджається річчю своєю владою й у своїх інтересах.

Власність - це суспільні відносини, що характеризуються двома основними ознаками: 1) вони виникають з приводу речей (майна); 2) мають вольовий зміст. З першої ознаки випливає, що власність це завжди майнове відношення. Наявність другої ознаки зумовлює необхідність врахування значення такої категорії, як "воля власника", встановлення меж волевиявлення власника.

Зміст права власності у суб`єктивному значенні складається з трьох правомочностей власника: 1) права володіння; 2) права користування; 3) права розпорядження.

Право володіння - це юридична можливість фактичного впливу на річ. Право користування - це юридична можливість видобування власником споживчі властивості речі. Користування може здійснюватися шляхом вчинення фактичних дій, а також шляхом вчинення юридичних дій. Право роз порядження полягає в юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Гарантованість прав власника (обмеження, припинення тощо діяльності власника можливе лише на підставах, передбачених законом), а з іншого, - означає, що права власника не є безмежними і мають реалізовуватися з врахуванням інтересів усієї громади.

Обмеження - це елемент механізму правового регулювання, спрямований на охорону прав суспільства, здатний за допомогою специфічних законодавчих заборон чи дозволів впливати на звуження можливостей здійснення суб`єктивного цивільного права.

Обмеження майнових прав діють за допомогою законодавчих заборон, обов`язків та дозволів. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників.

Законом можуть встановлюватися певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Аналогічної правової позиції дотримується і Європейський суд. Зокрема, складність визначення змісту права на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, полягає у тому, що вказане право, як і більшість інших прав, не є абсолютним.

У Конвенції зазначаються правові підстави обмеження означеного права, що не вважаються, на думку Європейського суду, порушенням Конвенції.

Зокрема, Конвенцією визначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Держава може вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, дискреційні повноваження держави щодо гарантування права власності є доволі широкими.

Разом з тим обмеження права власності, на думку Європейського суду, повинні розглядатися виключно на підставі загального принципу про те, що кожен має право безперешкодно користуватися своїм майном, а не крізь призму обмежень права власності.

Тому обмеження права власності повинні розглядатися як вимушені заходи, які держава не обов`язково повинна застосовувати.

При цьому допустимі рамки обмеження державою права безперешкодного користування своїм майном є ширшими, ніж щодо інших прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

Відповідно до статті 1, пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції). Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Одним із видів санкцій є блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Загальне поняття «майно» міститься в статті 190 Цивільного кодексу України. Майном визнається як окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (частин 1, 2).

В Законі України "Про депозитарну систему України" законодавець виділяє права на цінні папери (речові права на цінні папери (право власності, інші визначені законом речові права)) та права за цінними паперами (права, що виникають із зобов`язання емітента за розміщеними ним цінними паперами (право на участь у загальних зборах акціонерів, право на отримання доходу, інші права, визначені законом та/або рішенням емітента)). Такий поділ прав, з одного боку, сприяє виокремленню прав двох видів, з іншого - не сприяє однозначному розмежуванню майнових (речових) та немайнових прав.

У статті 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств. При цьому акція є неподільною.

Як слідує з пункту 8 частини першої статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративними правами закон визначає сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Зі змісту статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства"слідує, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Оскільки 21.04.2021 Указом Президента України № 169/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 "Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", згідно з яким до ОСОБА_1 були застосовані відповідні санкції строком на 3 роки та відповідно до положень Закону України "Про санкції" активи (акції) позивача було заблоковано, то позивач на вказаний строк втратив право користування та розпорядження активами (акціями) товариства, в тому числі на отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства тощо, у зв`язку з чим вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СС Констракшн" про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 22.09.2022

Суддя Н.Плотницька