РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022Справа № 910/326/22
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» (01029, місто Київ, вул.Московська (Печерський р-н), будинок 8, корпус 7)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (03035, місто Київ, пл.Солом`янська, будинок 2, офіс 507) стягнення штрафних санкцій у розмірі 194 465 грн. 73 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (надалі також - «Відповідач») стягнення штрафних санкцій у розмірі 194 465 грн. 73 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 194 465 грн. 73 коп. залишено без руху.

10.02.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/326/22, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

29.06.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.07.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

15.07.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що визначений в якості підстави позову, копія якого була подана до позовної заяви.

23.08.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що визначений в якості підстави позову, який був надісланий на адресу Відповідача за експрес-накладною №1333, та оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, копія якого була подана до відзиву на позовну заяву.

09.09.2022 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли пояснення по справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.02.2022 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 18.03.2022 року про вручення поштового відправлення уповноваженій особі Позивача та поверненням на адресу суду поштового конверту, у зв`язку з неправильно зазначеною (відсутньою) адресою, надісланого на адресу Відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» є 03035, місто Київ, пл.Солом`янська, будинок 2, офіс 507.

Суд зазначає, що Ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/326/22 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що 28.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21, відповідно до умов якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ. (а.с.8-11)

Згідно з п.1.3 Договору обсяг газу, який Продавець зобов`язується передати у листопаді 2021 року, а Покупець прийняти та оплатити складає 47,000 тис.куб.м. При цьому, передача зазначеного обсягу здійснюється рівномірно протягом періоду постачання відповідно до такого графіку: по 1,560 тис.куб.м. з 01.11.2021 року по 29.11.2021 року; 1,750 тис.куб.м.- 30.11.2021.

Загальна вартість газу, який Продавець передає Покупцю, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого газу на підставі актів приймання - передачі газу, вказаних в п.3.3 Договору. (п.1.4 Договору)

Ціна 1000 куб.м. газу, що передається у листопаді 2021 року, складає - 27083 грн. 35 коп., крім того ПДВ 20% - 5 416 грн. 67 коп., разом з ПДВ - 32500 грн. 02 коп. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.2.2 Договору загальна вартість газу, що передається згідно з п.1.3 договору, складає 1272917 грн. 45 коп., крім того ПДВ -254 583 грн. 49 коп., разом з ПДВ - 1 527 500 грн. 94 коп.

Відповідно до п.2.4 Договору оплата загальної вартості газу (п.2.2 договору) проводиться на поточний рахунок Продавця наступним чином: 100% попередня оплата за добовий обсяг природного газу, яка має бути здійснена в день, що передує дню передачі.

Приймання - передача газу оформляється актом приймання - передачі природного газу у віртуальній торговій точці та комерційним актом приймання - передачі газу між Продавцем і Покупцем. (п.3.2 Договору)

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Покупцем порядку та строків проведення розрахунків та здійснення оплати, встановлених п.2.4 Договору, Покупець зобов`язується сплатити Продавцю неустойку, у вигляді штрафу, у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Цей Договір складений у двох примірниках, набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (дата, вказана у верхньому куті першої сторінки Договору) і діє по 30.11.2021 року в частині поставки газу, а в частині взаєморозрахунків та оформлення всіх необхідних документів та виконання договору - до їх повного виконання. При цьому договір являється дійсним за умови наявності відбитку печатками обох сторін на кожному аркуші договору. (п.8.1 Договору)

Факсові копії цього договору та додаткових угод до нього мають юридичну силу до моменту отримання сторонами їх оригіналів. (п.8.4 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» було перераховано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» грошові кошти у загальному розмірі 152 800 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №1278 від 29.10.2021 р. на суму 150 000 грн. 00 коп., №1287 від 02.11.2021 р. на суму 2 100 грн. 00 коп., №1289 від 02.11.2021 р. на суму 700 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата за природний газ, зг.дог.№30 ВТП-11-21 від 28.10.2021». (а.с.12-14)

Повідомленням №21-80 від 16.11.2021 року Позивач повідомив Відповідача про відмову у передачі замовленого обсягу природного газу з 16.11.2021 р., що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 17.11.2021 р., накладної. (а.с.17-18)

Вимогою №21-73 від 12.11.2021 року Позивач просив Відповідача сплатити штраф та різницю неприйнятого обсягу газу, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 12.11.2021 р., накладної. (а.с.20-21)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач з 01.11.2021 р. по 03.11.2021 р. виконував свої зобов`язання щодо оплати договірного обсягу газу, а Позивач в свою чергу передавав попередньо оплачені договірні обсяги природного газу, що підтверджується інформацією по торговим сповіщенням на інформаційній платформі ТОВ «Оператор ГТС України», однак з 04.11.2021 р. Відповідач припинив здійснювати оплату за договірний обсяг газу. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» штраф у розмірі 60 840 грн. 00 коп. та різницю вартості неприйнятого обсягу газу у розмірі 133 625 грн. 73 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що він сплатив 152800 грн. за обсяг газу в розмірі 4,701 тис.куб.м., проте Позивач поставив лише 4,680 тис.куб.м. газу, а тому у останнього існує заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» в розмірі 682 грн. 50 коп. Також Позивач не надав жодного доказу подання з його Сторони торгового(их) сповіщення(нь) на відчуження через інформаційну платформу ТОВ «Оператор ГТС України»(п.3.3) газу в обсягах, щодо якого Відповідач відмовився від його прийняття, та не надав жодного погодження з його боку, та з боку ТОВ «Оператор ГТС України».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що 28.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21, відповідно до умов якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти і сплатити на умовах цього Договору природний газ. (а.с.8-11)

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст засади свободи договору викладено у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець разом із тим у Цивільному кодексі України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що 28.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 (а.с.65-67), умови якого відрізняються від тексту Договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21, який був поданий Позивачем в якості підстави позову.

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд, дослідивши копію Договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, подану Відповідачем, зазначає, що згідно з п.1.3 Договору обсяг газу, який Продавець зобов`язується передати у листопаді 2021 року, а Покупець прийняти та оплатити складає 17,000 тис.куб.м. При цьому, передача зазначеного обсягу здійснюється рівномірно протягом періоду постачання відповідно до такого графіку: по 1,560 тис.куб.м. з 01.11.2021 року по 09.11.2021 року; 2,960 тис.куб.м.- 10.11.2021.

Відповідно до п.2.2 Договору загальна вартість газу, що передається згідно з п.1.3 договору, складає 460 416 грн. 95 коп., крім того ПДВ -92 083 грн. 39 коп., разом з ПДВ - 552 500 грн. 34 коп.

В той же час, згідно з копією Договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, поданою Позивачем, згідно з п.1.3 Договору обсяг газу, який Продавець зобов`язується передати у листопаді 2021 року, а Покупець прийняти та оплатити складає 47,000 тис.куб.м. При цьому, передача зазначеного обсягу здійснюється рівномірно протягом періоду постачання відповідно до такого графіку: по 1,560 тис.куб.м. з 01.11.2021 року по 29.11.2021 року; 1,750 тис.куб.м.- 30.11.2021.

Відповідно до п.2.2 Договору загальна вартість газу, що передається згідно з п.1.3 договору, складає 1272917 грн. 45 коп., крім того ПДВ -254 583 грн. 49 коп., разом з ПДВ - 1 527 500 грн. 94 коп.

Таким чином, Суд зазначає, що редакції копій Договорів купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, поданих кожною зі Сторін, відрізняються п.п.1.3, 2.2 вказаних договорів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2022 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що визначений в якості підстави позову, копія якого була подана до позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 28.07.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» зазначило, що Сторони обмінялись екземплярами вказаного договору за допомогою засобів електронного зв`язку, що передбачено п.8.3 Договору. 19.11.2021 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача підписані з боку Позивача примірники оригіналів договору для їх подальшого підписання Відповідачем, на підтвердження чого надав копію експрес-накладної Нової пошти №1333 від 19.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2022 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що визначений в якості підстави позову, який був надісланий на адресу Відповідача за експрес-накладною №1333, та оригінал договору купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, копія якого була подана до відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду від 26.08.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» зазначило, що листа Позивача від 19.11.2021 р. не отримувало, а договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року було укладено засобами електронного зв`язку, без застосування криптографічного підпису, тому крім роздрукованого примірника, не може надати додатково документи.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Сторонами не було надано суду оригіналів Договорів купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що були подані кожною зі Сторін, з метою дослідження Судом, яка із двох поданих редакцій договору була узгоджена Сторонами.

Факсові копії цього договору та додаткових угод до нього мають юридичну силу до моменту отримання сторонами їх оригіналів. (п.8.4 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 року Позивач надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» (пл.Солом`янська, будинок 2, офіс 507) договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року, що підтверджується копію експрес-накладної Нової пошти №1333 від 19.11.2021 р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях (ч. 2). Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (ч. 3).

Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1). Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2). Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ч. 3).

Отже, нормами законодавства передбачено, що договори між юридичними особами повинні вчинятись в письмовій формі, при цьому правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) - особами, уповноваженими на це їх установчими документами.

Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

Суд зазначає, що копії Договорів купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року підписані уповноваженими представниками сторін й скріплені їх печатками.

В той же час, відповідно до ч.3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом. (ст. 266 Господарського кодексу України)

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. (ч.2 ст. 267 Господарського кодексу України)

При розгляді даної справи та дослідженні умов копій Договорів купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року Судом встановлено, що Сторонами не були досягнуто згоди щодо строків здійснення поставки природного газу, його обсягу та загальної ціни договору.

Згідно з ч.1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика палата Верховного Суду зазначила, що якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що Сторонами не було погоджені такі істотні умови договору, як предмет (умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості) та ціна, Суд приходить до висновку, що Договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року не було укладено між Сторонами.

Суд зазначає, що перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» грошових коштів у загальному розмірі 152 800 грн. 00 коп. та здійснення поставки Позивачем природного газу Відповідачу в обсязі 4,680 тис.куб.м., про що не заперечувалось представниками сторін у заявах по суті спору, а тому відповідно до ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України дані обставини не підлягають доказуванню, свідчать про виникнення фактичних правовідносин з поставки природного газу між сторонами.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь штраф у розмірі 60 840 грн. 00 коп. та різницю вартості неприйнятого обсягу газу у розмірі 133 625 грн. 73 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.2 статті 549 Цивільного кодексу України)

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. (стаття 547 Цивільного кодексу України)

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства України, для застосування штрафу за порушення зобов`язання договором мають бути визначені випадки, розмір та порядок його застосування.

Оскільки між сторонами угода щодо стягнення штрафу та різниці вартості неприйнятого обсягу газу не укладена, а Договір купівлі - продажу природного газу №30ВТП-11-21 від 28.10.2021 року визнано Судом неукладеним між Сторонами, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 60 840 грн. 00 коп. та різниці вартості неприйнятого обсягу газу у розмірі 133 625 грн. 73 коп. задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 194 465 грн. 73 коп. є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПОСТАЧ ЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.М. ТРАНС» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 194 465 грн. 73 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Чинчин