ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

13 вересня 2022 року Справа № 926/2112/22

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., за участю секретаря судового засідання Петровської В.С. розглянувши справу №926/2112/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, буд.1 -А)

До відповідача Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Про стягнення заборгованості в сумі 53906,45 грн

За участю представників:

Від позивача: Попов В.Д. представник (дов.№007.2Др 12 1221 від 09.12.21р.)

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ФОП Пецей Тетяни Вікторівни про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб споживачів №11416EHK6MAP016 від 01.01.2016 року в сумі 53906,45 грн, з яких: з яких: 42440,73 грн - основна заборгованості, 6929,70 грн - пеня, 108,14 грн - 3 % річних, 4427,89 грн - інфляційні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 01.01.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" та Фізичною особою підприємцем Пецей Тетяною Вікторівною був укладений договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11416EHK6MAP016. Як зазначає позивач, визначення фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами врегулювано п. 2.9. договору. При цьому зауважено, що відповідно до п. 2.9.4. договору у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ чи оператора ГТС. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника. Позивач вказує на те, що у порядку, встановленому п. 2.9. договору, постачальником були складені та підписані акти приймання-передачі природного газу за липень 2019 року грудень 2021 року на загальну суму 42440,73 грн. Однак, в порушення зазначених вище умов договору, акти не були підписані споживачем, зобов`язання по оплаті за надані послуги не виконані, що призвело до виникнення заборгованості, яка складає 42440,73 грн. Також за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 6929,70 грн - пені, 108,14 грн - 3% річних та 4427,89 - інфляційних втрат.

Окрім того, у позовній заяві позивач зазначив, що орієнтовно очікує понести витрати на професійну правничу допомогу на суму 9000,00 грн.

10.06.2022 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№2112.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.06.2022 року позовну заяву за вх.№2112 передано на розгляд судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 13.06.2022 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

15.06.2022 року позивачем через відділ документального та інформаційного забезпечення суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх.№2222), відповідно до якої останній усунув недоліки шляхом подання позовної заяви викладеної у новій редакції, а саме: позивач просить суд стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість за договором на постачання природного газу для потреб споживачів №11416EHK6MAP016 від 01.01.2016 року в сумі 53906,45 грн, з яких: 42440,73 грн - основна заборгованості, 6929,70 грн - пеня, 108,14 грн - 3 % річних, 4427,89 грн - інфляційні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11416EHK6MAP016 було укладено з фізичною особою-підприємцем Пецей Т.В., проте ФОП Пецей Т.В. умови договору не виконала, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 42440,73 грн і призвело до нарахування позивачем пені в сумі 6929,70 грн, 3 % річних в сумі 108,14 грн та інфляційних в сумі 4427,89 грн.

Враховуючи, що згідно витягу з ЄДРПОУ фізична особа-підприємець Пецей Тетяна Вікторівна припинила статус суб`єкта підприємництва з 25.08.2020 року, позивач просить у відповідності до вимог чинного законодавства стягнути заборгованість, яка виникла внаслідок порушення договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11416EHK6MAP016, укладеного з підприємцем, з правонаступника фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.06.2022 року у зв`язку з тим, що відповідачем у справі є фізична особа - ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність, в порядку статті 176 ГПК України, витребувати в Управління ДМС у Чернівецькій області інформації про зареєстроване місце проживання та перебування вказаної фізичної особи на території міста Чернівці та Чернівецької області.

05.07.2022 року на адресу суду від Управління ДМС у Чернівецькій області надійшов лис (вх.№991), в якому зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 з 30.09.2011 року значиться знятою з реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 .

З метою встановлення інформації про місце проживання відповідача суд звернувся із відповідним запитом до Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради.

05.08.2022 року на електронну адресу суду від Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради надійшов лист (вх.№1232), згідно якого встановлено, що 16.02.2022 року фізична особа ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав на право користування житловим приміщенням знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 176 ГПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою суду від 09.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 30.08.2022 року. Ухвала суду була направлена відповідачу на адресу зазначену у договорі, а також повідомлено шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідач або уповноважений ним представник в судові засідання 30.08.2022 року та 13.09.2022 року не з`явились, причини нез`явлення суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З 20.06.2022 року Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та роботу сервісу "Стан розгляду справ".

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Чернівецької області та визначеними у них датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

При цьому слід відмітити, що ухвалою суду від 30.08.2022 року визначено, що неявка представника, належним чином повідомленого про час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає його проведенню.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий су

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі "Kudla v. Poland" заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі "Vernillo v. France" заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі "Frydlender v. France" заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі "Wierciszewska v. Poland" заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі "Capuano v. Italy" заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у п.45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким "Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків".

Господарський процесуальний кодекс України визначає своєчасність розгляду справи, як дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання "розумного строку", під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття "розумний строк" та "своєчасний розгляд" застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття "розумний строк" вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

В той же час, відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється судами.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів (ч.3 ст.26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

Господарський суд Чернівецької області не зупинив здійснювати судочинство.

Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З урахуванням вище викладеного, з метою збереження життя людини, належним повідомленням представника відповідача, суд відкладав судові засідання у даній справі в межах строків встановлених ГПК України.

Слід відмітити, що докази перебування відповідача у Збройних Силах України в матеріалах справи відсутні, а відтак з метою розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представника відповідача та за наявними матеріалами.

Частиною 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

До початку розгляду справи по суті, 13.09.2022 року уповноважений представник позивача в усній формі заявив клопотання щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 13.09.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В :

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 ЦК України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу, наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов, наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача, відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачальник зобов`язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно із пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до статті 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного 01.01.2016 року між ТзОВ "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (постачальник) та ФОП Пецей Тетяною Вікторівною (споживач) договору на постачання природного газу для потреб споживачів №11416EHK6MAP016 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов`язання передати у власність споживачу природний газ (далі газ) у необхідних для нього обсягах, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати вартість газу у розмірі, строку та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ (далі газ) у необхідних для нього обсягах, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість газу у розмірі, строку та порядку, що визначені договором.

За умовами договору постачання природного газу постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. Оперативний контроль за відпуском газу замовнику здійснює оператор ГРМ відповідно до умов договору розподілу газу укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ. Постачальник також має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ/ГТС або інформацію споживача, а також самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача. Якість газу, який передається споживачеві в пунктах призначення, має відповідати вимогам, установленим державними стандартами та технічними умовами щодо його якості (пункт 2.1 договору).

Обсяг переданого (спожитого), газу за розрахунковий період (пункт 4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ (пункт 2.3 договору).

Порядок визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами визначений у п. 2.9 договору.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 02 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію акта, який визначає фактичний обсяг розподіленого оператором ГРМ природного газу споживачу за розрахунковий період , що складений між оператором ГРМ та споживачем. (п.2.9.1 договору).

За умовами п. 2.9.2. договору, на підставі отриманого від споживача акту, складеного між оператором ГРМ та споживачем згідно з п.2.9.1 цього договору, постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних постачальником. При цьому, споживач після виконання п. 2.9.1 договору зобов`язаний до 05 числа місяця наступного за розрахунковим (або інший строк, визначений постачальником) особисто (або через уповноваженого представника чи працівника споживача) отримати у постачальника два примірника акту приймання передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних постачальником.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний .уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. Мотивована відмова надається споживачем окремим друкованим листом па фірмовому бланку (за його наявності), за підписом уповноваженої посадової особи Споживача з числа керівників та має містині вичерпні письмові пояснення причин відмови від підписання акта приймання-передачі газу, докази, що свідчать про можливість їдкої відмови, посилання на нормативно-правові акти, що регулюють право такої відмови, а також - на фактичні обставини, які підтверджують можливість застосування у даному випадку таких нормативно-правових актів. Інша форма відмови або будь-які рукописні дописи чи додруковані написи представника споживача на актах приймання-передачі газу не вважаються мотивованою відмовою акт приймання - передачі газу щодо якого у споживача немає заперечень, можуть бути підписані з боку сторін працівниками, що перебувають з відповідною стороною у трудових відносинах. (п.2.9.3. договору).

Згідно з п. 2.9.4. договору, у випадку відмови споживача від підписання акту приймання - передачі газу або його неповернення споживачем постачальнику в порядку передбаченому п.2.9.3 цього договору, такий акт вважається підписаним споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником на підставі даних оператора ГРМ, а акт приймання передачі газу підписується постачальником в односторонньому порядку та є підставою для проведення споживачем розрахунків по цьому договору.

Відповідно до п.2.9.5. договору, у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання у встановлений договором строк, такий акт вважається-підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Фактична кількість поданого споживачу газу складається з обсягу газу нарахованого комерційним вузлом обліку, обсягу виробничо-технологічних витрат і нормативних втрат, а також обсягу газу донарахованого по результатах перевірок дисципліни обліку та споживання газу споживачем. Відповідальність за належний технічний (справний) стан приладів обліку газу, за їх своєчасну повірку та за цілісність всіх встановлених пломб несе споживач (п.2.9.6 договору).

Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 6407,50 грн за 1000 куб.м. без урахування ПДВ (п.п.3.1, 3.2 договору).

При цьому, ціна газу в період дії договору, змінювалась та узгоджувалась у спосіб, визначений розділом II договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про зміну ціни на природний газ, зокрема: №587-Сл-5184-0919 від 25.09.2019 року, №587-Сл-5869-1019 від 25.10.2019 року, №587-Сл-7583-1219 від 24.12.2019 року, №587-Сл-3792-0920-2 від 23.09.2020 року, №587-Сл-4365-1020-2 від 27.10.2020 року, №587-Сл-5702-1220-2 від 24.12.2020 року, №587-Сл-3288-0421-1 від 23.04.2021 року, №587-Сл-3828-0521 від 25.05.2021 року, №587-Сл-4636-0621 від 24.06.2021 року, №587-Сл-5312-0721 від 23.04.2021 року, №587-Сл-5804-0821 від 25.08.2021 року, №587-Сл-6821-0921 від 24.09.2021 року.

Згідно з пунктами 3.3, 3.4, 3.5. договору, ціна, зазначена в пункті 3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом повідомлення споживача постачальником про зміну ціни не пізніше ніж за п`ять календарних днів до початку наступного місяця поставки газу. Кожне останнє повідомлення постачальника скасовує відповідні ціни на газ, вказані в попередніх повідомленнях постачальника з моменту, вказаному в останньому повідомленні постачальника. У разі непогодження з новою ціною, споживач в строк не пізніше ніж за два календарні дні до початку наступного місяця поставки газу зобов`язаний письмово повідомити про це постачальника, вжити необхідних заходів з підтвердження в установленому порядку через Оператора ГТС обсягу постачання газу на наступний місяць, виділеного для споживача іншим постачальником, та укласти з цим новим постачальником відповідний договір, або припинити власне споживання газу в останній день місяця поставки газу постачальником по цьому договору.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

Порядок оплати газу, сторони погодили у п.4.2. договору, за яким оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.4. договору) здійснюється до 5 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.п.4.2.3., 4.3. договору).

Пунктом 4.4. договору визначено, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник мас право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати за своїм вибором : або в рахунок погашення попередньої заборгованості споживача в будь-якій черговості її виникнення: або в рахунок погашення нарахованих штрафних санкцій та/або інфляційних та/або річних; або в рахунок погашення поточної заборгованості (п. 4.5. договору).

Пунктами 4.6, 4.7, 4.8 договору передбачено, що у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у разі дострокового припинення сторонами цього договору. Звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

Податкові накладні та додатки до них оформлюються сторонами в електронній формі, згідно з вимогами норм Податкового кодексу України та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів.

За умовами п.п. 6.2.1., 6.2.2. договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання газу за договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за розрахунковий період.

Згідно з пунктом 10.2 договору сторони домовились, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у десять років, а пеня та штраф нараховується споживачу протягом десяти років, що передують моменту звернення з позовом.

Згідно з пунктом 11.1 договору, останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на строк, достатній для проведення споживачем процедури закупівлі на наступний календарний рік в порядку та розмірі передбачених законом. При цьому, у разі необхідності зміни споживачем планових обсягів постачання газу на продовжений строк, споживач не пізніше п`яти робочих днів до закінчення поточного календарного року, надає оператору ГРМ та постачальнику письмову пропозицію щодо зміни планових обсягів постачання газу, а сторони можуть після цього внести відповідні зміни в частині зміни планових обсягів постачання газу на продовжений строк до додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. У разі незабезпечення проведення споживачем процедури закупівлі, обсяг газу оплачується споживачем відповідно до п.1.8. договору (п.11.2 договору).

Вищевказаний договір підписаний та скріплений печатками сторін, докази визнання договору недійсним відсутні.

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП Пецей Тетяна Вікторівна 25.08.2020 року припинила статус підприємництва.

Враховуючи, що після укладення договору (01.01.2016 року) фізична особа-підприємець припинила свій статус підприємця, її зобов`язання за укладеним договором не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, а тому позивач звернувся із позовними вимогами саме до фізичної особи Пецей Тетяни Вікторівни.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №910/16713/15.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України визначено, що: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

При цьому судом враховується, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України. А тому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК ГК кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 року по справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 року по справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 року по справі № 910/6046/16, від 21.05.2018 року по справі № 911/1967/17, від 25.05.2018 року по справі № 922/1720/17 та від 09.07.2018 року по справі № 903/647/17.

Частиною другою статті 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач покладені на нього зобов`язання з поставки природного газу в загальному обсязі 3,674 куб.м. на загальну суму 42440,73 грн виконав, що підтверджується наявним в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу №ЧЦ від 31.07.2019 року, №ЧЦ389013930 від 31.08.2019 року, №ЧЦ389015791 від 30.09.2019 року, №ЧЦ389017846 від 31.10.2019 року, №ЧЦ389019997 від 30.11.2019 року, №ЧЦ389022699 від 31.12.2019 року, №ЧЦ380002290 від 31.01.2020 року, №ЧЦ380004660 від 29.02.2020 року, №ЧЦ380006408 від 31.03.2020 року, №ЧЦ380008964 від 30.04.2020 року, №ЧЦ380011122 від 31.05.2020 року №ЧЦ380012805 від 30.06.2020 року, №ЧЦ380014705 від 31.07.2020 року, №ЧЦ380016839 від 31.08.2020 року, №ЧЦ380017946 від 30.09.2020 року, №ЧЦ380019756 від 31.10.2020 року, №ЧЦ380021679 від 30.11.2020 року, №ЧЦ380024415 від 30.12.2020 року, №ЧЦ381001840 від 31.01.2021 року, №ЧЦ381003902 від 28.02.2021 року, №ЧЦ381006260 від 31.03.2021 року, №ЧЦ381007792 від 30.04.2021 року, №ЧЦ381009765 від 31.05.2021 року, №ЧЦ381011639 від 30.06.2021 року, №ЧЦ381013519 від 31.07.2021 року, №ЧЦ381015327 від 31.08.2021 року, №ЧЦ381016609 від 30.09.2021 року, №ЧЦ381018538 від 31.10.2021 року, №ЧЦ381021797 від 31.12.2021 року, однак відповідач в свою чергу неналежним чином виконав покладені на нього зобов`язання, акти приймання передачі природного газу не підписані, обґрунтованої відмови не надано, своєчасної оплати поставленого природного газу за договором не здійснено.

Також факт використання природного газу підтверджено інформацією оператором ГРМ.

Таким чином, факт несвоєчасного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору, належним чином підтверджений наявними в матеріалах справи документами та не спростований відповідачем.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною 6 ст. 232 ГК України обумовлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже було зазначено вище, умовами п. 6.2.1. договору визначено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів сплачує додаткового штраф в розмірі десять відсотків від суми простроченого платежу. Крім того, споживач зобов`язаний сплатити на користь постачальника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотка річних від простроченої суми.

При цьому, у відповідності до вимог п.10.2 договору сторони домовились, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у десять років, а пеня та штраф нараховується споживачу протягом десяти років, що передують моменту звернення з позовом.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Крім того, статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач керуючись п.6.2.1 договору та ст.625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню в розмірі 6929,70 грн, 3% річних в розмірі 108,14 грн та збитки завдані інфляцією в розмірі 4427,89 грн.

Зважаючи на обов`язок суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, не виходячи при цьому за межі позовних вимог, суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку та дійшов висновку про те, що пеня в розмірі 6929,70 грн, 3% річних в розмірі 108,14 грн та збитки завдані інфляцією в розмірі 4427,89 грн є арифметично вірними, обґрунтованими та здійсненими у відповідності до приписів чинного законодавства та умов договору, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Всупереч наведеним нормам, відповідачем позовні вимоги спростовані не були.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" є обґрунтованою, документально підтвердженою, відповідачем не спростованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями Керуючись статями 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 194, 232, 233, 236 238, 240 241, 247 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, буд.1 -А) до Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) стягнення заборгованості в сумі 53906,45 грн задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ" (58018, м.Чернівці, вул. Воробкевича Сидора,1 А, код 39584988) заборгованості в сумі 53906,45 грн, з яких: 42440,73 грн - основна заборгованості, 6929,70 грн - пеня, 108,14 грн - 3 % річних, 4427,89 грн інфляційні та судовий розмір 2481,00 грн.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2022 року

Суддя С.М. Гушилик