ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 910/19978/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергогатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 (суддя Мудрий С.М., м. Київ)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента-К"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергогатом"

про стягнення 41 958,14 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ювента-К" (далі - позивач/ТОВ "Ювента-К") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергогатом" (далі - відповідач/ДП "НАЕК "Енергогатом") про стягнення 41 958,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору поставки №53-122-13-21-10374 від 19.02.2021 відповідачем в частині оплати продукції, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 39 840,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 410,84 грн, три проценти річних у розмірі 707,30 грн, судові витрати в розмірі 2 270,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21:

- закрито провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 39 840,00 грн;

- в іншій частині позов задоволено частково;

- стягнуто з ДП "НАЕК "Енергогатом" на користь ТОВ "Ювента-К" три проценти річних в розмірі 704,02 грн, індекс інфляції в розмірі 1 410,84 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 134,77 грн та 4 999,50 грн витрат на правову допомогу;

- в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що оскільки сума основного боргу, заявлена позивачем до стягнення, погашена відповідачем у повному обсязі після подання позову до суду, предмет спору у справі в частині стягнення 39 840,00 грн відсутній і за таких обставин провадження у даній справі підлягає закриттю в частині вказаних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в розмірі 681,95 грн є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 704,02 грн. Вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення в розмірі 1 410,82 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Розглядаючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд вказав таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надав доказів на їх спростування. Дії представника позивача відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання документів у справі, є обґрунтованим. Надаючи оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та з урахуванням ціни позову у справі, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 4 999,50 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, ДП "НАЕК "Енергогатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 в частині стягнення з ДП "НАЕК "Енергогатом" на користь ТОВ "Ювента-К" 4 999,50 грн витрат на професійну правову допомогу, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат, на професійну правничу допомогу адвоката, до розміру який відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" вказує на неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у

даній справі не надав належної правової оцінки клопотанню ДП "НАЕК "Енергоатом" про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке відповідач направив до суду 29.12.2021 разом з відзивом на позов за №22983/001-юр від 28.12.2021.

Заявник апеляційної скарги вказує, що у поданому клопотанні було зазначено, що упровадженні Господарського суду міста Києва на розгляді знаходяться справи №910/19982/21 та №910/20123/21 за позовами ТОВ "Ювента-К" до ДП "НАЕК "Енергоатом". В даних справах уповноваженим представником ТОВ "Ювента-К" є адвокат Кизенко Д. О., подані ним позови за своєю природою та юридичною кваліфікацією є фактично аналогом позову який розглядається у справі № 910/19978/21, тобто специфіка та обсяг виконаних адвокатом ТОВ "Ювента-К" робіт, у справах №910/19978/21, №910/19982/21, №910/20123/21, є ідентичним. Більше того, зазначені вище позовні заяви стилістично однакові та відрізняються лише сумами які заявлені до стягнення, тобто в даній справі адвокатом позивача проведена мінімальна робота (нарахування 3% річних та інфляційних втрат), що на думку ДП "НАЕК "Енергогатом" від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС" відіграє значну роль, при розгляді судом заявленої позовної вимоги.

На думку скаржника, суд першої інстанції не надав правову оцінку аргументованим доводам та письмовим доказам відповідача щодо неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, а також щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом робіт у даній справі, що є порушенням ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

05.07.2022 позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому у якому проти доводів апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні. У поданому відзиві ТОВ "Ювента-К" вважає безпідставними аргументи ДП "НАЕК "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про те, що розумна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі становить 1 000,00 грн".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергогатом" в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Апеляційна скарга ДП "НАЕК "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 вирішено відкласти питання щодо відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/19978/21

20.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/19978/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19978/21; розгляд апеляційної скарги ДП «НАЕК «Енергогатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 про відкриття провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 процесуальних строків на подачу заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У позовній заяві ТОВ "Ювента-К" просило стягнути з ДП "НАЕК "Енергоатом" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ювента-К" у позовній заяві навело попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які воно понесло у зв`язку з поданням позовної заяви, - 5 000,00 грн; 2 270,00 грн - витрати зі сплати судового збору.

До позовної заяви ТОВ "Ювента-К" додало:

- договір про надання правової допомоги від 29.11.2021 № 07/11 (копія);

- додаткову угоду від 29.11.2021 до договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 № 07/11 (копія);

- акт наданих послуг від 30.11.2021 (копія);

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №439 на ім`я Кизенко Д.О (копія);

- ордер №1161301 на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 № 07/11 у Господарському суді міста Києва на ім`я Кизенко Д.О., виданий 30.11.2021 АО "Кизенко Юрпортнер" (копія);

- витяг з єдиного реєстру адвокатів України відносно Кизенко Д.О.

З наданих документів встановлено таке.

29.11.2021 ТОВ "Ювента-К", як замовник уклало з АО "Кизенко Юрпартнер", як виконавець договір про надання правової допомоги від 29.11.2021 № 07/11 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги адвоката в порядку та на умовах, визначених цим договором та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Вартість послуг визначається сторонами у додаткових угодах до цього договору та/або в актах виконаних робіт та/або звітах (п. 2.1. Договору).

За умовами п. 2.2. Договору акт виконаних робіт підписується сторонами до 15 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавались послуги.

Згідно із п. 3.2.3. Договору замовник зобов`язаний оплачувати послуги на умовах та в порядку, зазначеному в п. 2 цього договору.

29.11.2021 сторони підписали додаткову угоду до договору, за умовами п. п. 1, 2 якої виконавець зобов`язується за завданням замовника надати наступні послуги: аналіз наданих документів, підготовка позовної заяви про стягнення боргу з ДП "НАЕК "Енергоатом" за договором №53-122-13-21-10374 від19.02.2021 , укладеного з ТОВ "Ювента-К". Судовий збір замовник сплачує самостійно. Вартість послуг - 5 000,00 грн.

30.11.2021 сторони підписали акт наданих послуг на виконання договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 №07/11 про те, що виконавець надав замовнику юридичні послуги, а саме: аналіз наданих документів, підготовка позовної заяви про стягнення боргу з ДП "НАЕК "Енергоатом" за договором №53-122-13-21-10537 від 29.03.2021, укладеного з ТОВ "Ювента-К". Послуги надані в повному обсязі та з дотриманням умов договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 №07/11. У замовника претензій до обсягу та якості наданих послуг немає. Загальна вартість наданих послуг складає 5 000,00 грн без ПДВ з урахуванням єдиного податку 5%.

У свою чергу, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому повідомив, що визнає позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 39 840,00 грн, та просив суд застосувати ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в частині визнаних позовних вимог.

Також у поданому відзиві ДП "НАЕК "Енергоатом" не погоджується із заявленою ТОВ "Ювента-К" сумою судових витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн та вважає, що обґрунтована та розумна сума витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі становить 1 000,00 грн. ДП "НАЕК "Енергоатом" просить зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру, який відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у даній справі не надав належної правової оцінки клопотанню ДП "НАЕК "Енергоатом" про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке відповідач направив до суду 29.12.2021 разом з відзивом на позов за № 22983/001-юр від 28.12.2021, колегія суддів зазначає таке.

Матеріали справи свідчать, що ДП "НАЕК "Енергоатом" надало відзив на позовну заяву вих. №22983/001-юр 28.12.2021. У переліку додатків до цього відзиву вказівка про клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відсутня, що підтверджується змістом вказаного переліку за підписом Т.в.о. генерального директора Ковтонюк П.

Наведеним спростовуються посилання скаржника на те, що суд не розглянув його клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке направлялось разом з відзивом, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, таке окремо подане клопотання у матеріалах справи відсутнє, так само як відсутні докази його направлення суду першої інстанції. Колегія суддів окремо відзначає, що з апеляційною скаргою ДП "НАЕК "Енергоатом" не надало копії вказаного клопотання та/або доказів його направлення на адресу місцевого господарського суду.

Водночас, як зазначено вище, за текстом відзиву ДП "НАЕК "Енергоатом" навело свої доводи щодо заявленої позивачем вимоги про покладення на ДП "НАЕК "Енергоатом" судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Так, ДП "НАЕК "Енергоатом" у відзиві зазначило, що в провадженні Господарського суду міста Києва на розгляді знаходяться справи №910/19982/21 та №910/20123/21 за позовами ТОВ "Ювента-К" до ДП "НАЕК "Енергоатом", у яких уповноваженим представником ТОВ "Ювента-К" є адвокат Кизенко Д.О., подані ним позови за своєю природою та юридичною кваліфікацією є фактично аналогом позову, який розглядається у справі № 910/19978/21, тобто специфіка та обсяг виконаних адвокатом ТОВ "Ювента-К" робіт у справах №910/19978/21, №910/19982/21 та №910/20123/21 є ідентичним.

ДП "НАЕК "Енергоатом" вказує, що зазначені вище позовні заяви стилістично однакові та відрізняються лише заявленими до стягнення сумами, тобто в даній справі адвокат позивача провів мінімальну роботу (нарахування 3% річних та інфляційних втрат), що, на думку ДП "НАЕК "Енергоатом", від імені якого діє ВП "Рівненська АЕС", відіграє значну роль при розгляді судом заявленої позовної вимоги.

ДП "НАЕК "Енергоатом" вважає, що дана справа не є складною, оскільки не потребує якихось додаткових експертиз, додаткового аналізу судової практики, складності при формуванні правової позиції, судова практика у цих справах є усталеною. Більше того, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує щодо заявлених вимог про стягнення основного боргу за договором поставки, а тому спору між сторонами в цій частині немає. Відповідач також вважає, що даний спір для кваліфікованого юриста у спорах такого характеру є незначної складності, отже рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі мінімальний, що у свою чергу також говорить про неспівмірність, нерозумність та невідповідність критеріям реальності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу адвоката з боку позивача.

За таких підстав, на думку ДП "НАЕК "Енергоатом", обґрунтована та розумна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката в даній справі становить 1 000,00 грн.

Посилаючись на наведене вище, ДП "НАЕК "Енергоатом" у відзиві просило суд відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшити розмір необґрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру, який відповідає вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України.

У відповіді на відзив ТОВ "Ювента-К" проти наведених ДП "НАЕК "Енергоатом" у відзиві на позовну заяву доводів заперечує та вважає, що вони суперечать обставинам справи.

ТОВ "Ювента-К" вказує, що зверненню до суду обов`язково передує процес вивчення та аналізу документів та визначення їх відповідності критеріям доказів - допустимості, достовірності, достатності та належності. Такі дії потребують значного часу, який витрачається на виготовлення засвідчення копій документів та їх направлення засобами поштового зв`язку на адреси відповідача та суду. Окремо ТОВ "Ювента-К" просить звернути увагу на Рішення Ради адвокатів Харківської областе 21.07.2021 №13/1/7 "Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару", відповідно до якого вартість послуг з надання правничої допомоги, пов`язаної зі складання позовної заяви, з дотриманням норм ГПК України, становить - від 1 мзп (мінімальної заробітної плати на день оплати). Законом України "Про держбюджет на 2021 рік" визначено, що протягом 2021 року розмір мінімальної зарплати становить: у місячному розмірі: з 1 січня - 6 000,00 грн, з 1 грудня - 6500,00 грн.

Таким чином, на думку ТОВ "Ювента-К", аргументи ДП "НАЕК "Енергоатом" про те, що "обґрунтована та розумна сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі становить 1 000,00 грн", є безпідставними. У зв`язку з відсутністю штатного юриста у ТОВ "Ювента-К" керівництво підприємства з метою стягнення простроченої заборгованості та захисту законних прав та інтересів суб`єкта господарювання уклало договір про надання правової допомоги.

До відповіді на відзив ТОВ "Ювента-К" додало (в копіях):

- платіжне доручення №2558 від 06.12.2021 на суму 5 000,00 грн з призначенням платежу "плата за аналіз документів ЕНЕРГОАТОМ за р/ф №07/11-1 від 29.11.2021.Без ПДВ";

- рахунок-фактуру №07/11-1 від 29.11.2021 на суму 5000,00 грн (надання послуг здійснюється на умовах договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 №07/11).

У квітні 2022 ДП "НАЕК "Енергоатом" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про закриття провадження у справі, у якій у зв`язку зі сплатою суми основного боргу на суму 39 840,00 грн просило закрити провадження у справі в цій частині вимог ТОВ "Ювента-К" до ДП "НАЕК "Енергоатом" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України; у задоволенні вимог ТОВ "Ювента-К" про стягнення 3% річних відмовити.

До поданої заяви ДП "НАЕК "Енергоатом" додало копії платіжних доручень №1314 від 01.02.2022 з призначенням платежу "за поставку мінімицок зг. №КВ- 00390 від 09.03.21 по дог.№ 53-122-13-21-10374 від 19.02.21. Втч ПДВ-4980,00" та №1343 від 01.02.2022 з призначенням платежу "за поставку мінімицок зг. №КВ- 00390 від 09.03.21 по дог. № 53-122-13-21-10374 від 19.02.21. Втч ПДВ-1660,00"

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції,обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача (в оскаржуваній ним частині) не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 (в оскаржуваній відповідачем частині) не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Скаржник оскаржує рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 лише в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, судом апеляційної інстанції переглядається рішення Господарського суду міста Києва у даній в оскаржуваній відповідачем частині.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

У постанові Верховний Суд від 11.06.2021 у справі №34-16/17-3683-2011 висловив висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що відповідач не надав доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надав доказів на їх спростування. Водночас дії представника позивача відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання документів у справі, є обґрунтованим.

Апеляційний господарський суд додатково відзначає, що позивач звернувся з позовом наприкінці 2021 року, а відповідач сплатив суму основного боргу у лютому 2022 року (платіжні доручення №1314 та №1343 від 01.02.2022). Наведене свідчить, що зверненню з позовом передувало порушення відповідачем прав позивача, для отримання правової допомоги щодо захисту яких останній уклав з АО "Кизенко Юрпартнер" відповідний договір.

Надаючи оцінку співмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та з урахуванням ціни позову у справі, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 4 999,50 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що є пропорційним до розміру задоволених вимог, тому місцевий господарський суд, керуючись положеннями п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, правомірно виходив з того, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно задоволених позовних вимог, що кореспондується із положеннями вказаної норми, принципами справедливості, пропорційності, встановленими у ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 (в оскаржуваній відповідачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга ДП "НАЕК "Енергогатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергогатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі №910/19978/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/19978/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська