ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.2022м. СумиСправа № 920/62/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Виходцевій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/62/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Котельня північного промислового вузла (вул. Іллінська, буд. 2, пов. 6, каб. 611, м.Суми; код за ),

до відповідача Сумської міської ради (пл. Незалежності, буд. 2, м. Суми; код за ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33; код за )

про стягнення 320413,21 грн,

за участі представників сторін:

від позивача: Бирченко Б.В. (адвокат)

від відповідача: Ромась І.М. (самопредставництво)

від третьої особи: не прибув,

справа розглядається у порядку загального позовного провадження

установив:

20.01.2022 позивач звернувся з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 320413,21 грн, з яких: 251547,87 грн основного боргу за поставлену теплову енергію, 22289,44 грн 3% річних, 46575,90 грн інфляційних збитків, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33; код за ).

20.01.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі №920/62/22 визначено суддю Резніченко О.Ю.

Ухвалою від 21.01.2022 у справі №920/62/22 суддею Резніченко О.Ю. заявлено та задоволено самовідвід у справі № 920/62/22; направлено позовну заяву №88 від 20.01.2022 (вх. №225 від 20.01.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю Котельня північного промислового вузла до Сумської міської ради про стягнення 320413 грн 21 коп. (справа №920/62/22) на повторний автоматизований розподіл у порядку, який визначений Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

21.01.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі №920/62/22 визначено суддю Котельницьку В.Л.

Ухвалою від 25.01.2022 у справі №920/62/22 залишено без руху позовну заяву від 20.01.2022 №88 ТОВ Котельня північного промислового вузла (вх. №225 від 20.01.2022) у справі №920/62/22; установлено позивачу строк протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору у сумі 4806,20 грн.

01.02.2022 позивач подав заяву (вх №806) про усунення недоліків позову, відповідно до якої просив долучити до матеріалів справи як доказ сплати судового збору платіжне доручення від 20.01.2022 №2 в сумі 4806,20 грн та відкрити провадження у справі. Зазначена заява з доданими документами залучена до матеріалів справи.

Ухвалою від 15.02.2022 у справі №920/62/22 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №920/62/22; постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33; код за ); призначити підготовче судове засідання на 28.03.2022; установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

28.03.2022 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 та проведенням бойових дій на території Сумської області.

22.03.2022 розпорядженням голови Верховного Суду №12/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Сумської області.

Ухвалою від 06.05.2022 у справі №920/62/22 призначено розгляд справи в підготовче судове засідання на 15.06.2022.

15.06.2022 представником відповідача подане клопотання про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву та відкладення розгляду справи (вх №1132).

У підготовчому судовому засіданні 15.06.2022 відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку для надання заяви по суті справи та відкладення підготовчого судового засідання; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 10.08.2022.

10.08.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 08.08.2022 №132/22юр (вх №3490), в якому представник відповідача, враховуючи 8,583% опалювальної площі, яку складає орендоване відповідачем приміщення за договором оренди ДЗРП-0216 від 07.06.2019, здійснив власний розрахунок вартості спожитої теплової енергії, за яким сума стягнення за даним позовом є наступною: 64968,81 грн за листопад 2018 року, 118877,54 грн за грудень 2018 року, 46111,20 грн за січень 2019 року. Водночас, представник відповідача зазначив, що строк в межах якого позивач мав право звернутись до суду за стягненням заборгованості за листопад 2018 року, почав свій перебіг 21.12.2018 та закінчився відповідно 20.12.2021. Між тим, позовна заява була подана до суду 20.01.2022, таким чином позивачем був пропущений строк, в межах якого він міг звернутись до суду за стягненням заборгованості за листопад 2018 року. Враховуючи викладене представник відповідача просить застосувати наслідку спливу строку позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за листопад 2018 року і відповідно 3% річних та інфляційних витрат за цей же період. Відзив долучено до матеріалів справи.

У підготовчому судовому засіданні 10.08.2022 керуючись ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу, відповідно до якої закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судове засіданні на 07.09.2022.

Ухвалою від 11.08.2022 у справі №920/62/22 повідомлено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.09.2022.

06.09.2022 представник позивача подав додаткові пояснення (вх №4090), в яких позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додаткові пояснення долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.09.2022 розпочато розгляд справи по суті, представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог заявлених за період листопад 2018 року.

07.09.2022 у судовому засіданні з розгляду справи по суті відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви до 07.09.2022, 17:00.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 07.09.2022 на підставі частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне:

20.05.2011 рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у місті Суми» (в редакції рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №317 від 18.06.2013. Рішення розміщене на офіційному сайті Сумської міської ради за посиланням https://smr.gov.ua/uk/dokumenti/rishennya-vikonavchogo-komitetu.html) ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В.Фрунзе» (новим найменуванням якого є Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об єднання», далі - первісний кредитор) було визначене виробником та виконавцем послуг у місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування згідно з додатком 1 до цього рішення, у тому числі, для нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 (далі також - будівля).

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Сумської області від 03.09.2014 у справі №920/194/14 визнано укладеним з 25.10.2012 договір №МБ37-6/81 від 25.10.2012 про надання послуг з централізованого опалення між Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе. (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) та Сумською міською радою (40000, м. Суми, пл. Незалежності, 2; ) у відповідній редакції.

Актом комерційної готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації від 20.10.2017 та свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 03.10.2017 №1621/і визначено, що нежитлова будівля за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 обладнана вузлом комерційного обліку теплової енергії «Суперком-01» заводський №01-42-1271.

31.10.2018, відповідно до інформаційної довідки №292551168 від 24.12.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу №7210 від 31.10.2018 приватним нотаріусом Нагорною Н.В внесено запис про державну реєстрацію за територіальною громадою міста Суми об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 1, що складається з нерухомого майна під літ. А площею 3652,6 кв.м. та літ. Б площею 526,8 кв.м., що розміщене за адресою: Сумська область, м.Суми, вул. Холодногірська, буд. 35.

30.11.2018 листом №06.01-16/3807 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив первісного кредитора, що 31.10.2018 Департаментом було придбано у комунальну власність територіальної громади міста Суми нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35.

Як зазначає позивач у період з листопада 2018 року по січень 2019 року послуги з централізованого опалення надавалися первісним кредитором споживачам - бюджетним організаціям за тарифом 1004,39 грн/Гкал (без ПДВ), що встановлений постановою НКРЕКП №1392 від 09.11.2017.

12.12.2018 первісний кредитор як виконавець послуг з централізованого опалення надіслав Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради лист №21/579, згідно з яким надав Департаменту на підписання договір про закупівлю теплової енергії №МБ37-6/1800092 від 30.11.2018 та акт прийому-передачі теплової енергії за листопад 2018 року з рахунком №МБ37-6/1800092 від 30.11.2018 на суму 71068,63 грн.

22.12.2018 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради листом №06.01-18/10113 повідомив первісного кредитора, що відмовляється від підписання договору про закупівлю теплової енергії оскільки власником нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 є територіальна громада міста Суми, а представником інтересів територіальної громади міста Суми у таких правовідносинах є Сумська міська рада.

24.01.2019 за актом приймання-передачі основних засобів нежитлова будівля загальною площею 3652,6 кв.м. за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 передана Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на баланс Управління освіти і науки Сумської міської ради.

28.01.2019 первісний кредитор надіслав Сумській міській раді та Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради лист №21/26 з проханням укласти договір про надання послуг з централізованого опалення для потреб приміщення за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 та оплатити надані послуги.

15.02.2019 листом №06.01-06/810 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради відмовився від підписання договору, зазначивши про наявність договору №МБ37-6/81 від 25.10.2012, який визнано укладеним за рішенням суду у справі №920/194/14 та повідомив первісного кредитора про те, що 24.01.2019 на підставі рішення Сумської міської ради від 19.12.2018 №4343 нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 передано в оперативне управління та на баланс Управлінню освіти і науки Сумської міської ради.

Враховуючи викладене, обов`язки з утримання нежитлової будівлі за адресою: м.Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 були покладені на територіальну громаду міста Суми в особі Сумської міської ради в період з 01.11.2018 по 23.01.2019.

Відповідно до звіту за листопад місяць 2018 року про споживання теплової енергії будівлею було спожито 58,965 Гкал теплової енергії.

30.11.2018 первісним кредитором складено акт прийому-передачі теплової енергії у грудні 2018 року на суму 71068,63 грн.

Згідно зі звіту за грудень місяць 2018 року про споживання теплової енергії будівлею було спожито 107,892 Гкал теплової енергії.

31.12.2018 первісним кредитором складено акт прийому-передачі теплової енергії у грудні 2018 року на суму 130038,77 грн.

Відповідно до звіту за січень місяць 2019 року про споживання теплової енергії будівлею було спожито 63,873 Гкал теплової енергії.

31.01.2019 первісним кредитором складено акт прийому-передачі теплової енергії у січні 2019 року на суму 76984,09 грн.

18.02.2019 первісний кредитор надіслав Сумській міській раді та Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради лист №21/47, в якому зазначив, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35 без укладення договору. Вартість наданих послуг у листопаді 2018 склала 71 068,63 грн, а у грудні 2018 року - січні 2019 року - 207022,86 грн. З листом надано рахунки для оплати послуг з централізованого опалення для потреб приміщення за період з листопада 2018 по січень 2019 року та акти прийому-передачі теплової енергії за відповідний період.

22.02.2019 листом №21/126 первісний кредитор надіслав Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради листа-узгодження відсоткового розподілу використання теплової енергії на опалення приміщень у будівлі за адресою: м. Суми, вул. Холодногірській, 35 за період з 01.01. по 23.01.2019.

Як зазначає позивач враховуючи факт, що нежитлові приміщення будівлі були частково передані Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради в оренду, в подальшому первісним кредитором, відповідачем та третьою особою було досягнуто домовленостей, у відповідності до яких частина обсягів теплової енергії, відпущених для потреб будівлі у січні 2019 року, була реалізована Первісним кредитором безпосередньо фізичним та юридичним особам-орендаторам нежитлових приміщень будівлі. Відповідно до листа-узгодження відсоткового розподілу використання теплової енергії на опалення приміщень у будівлі за адресою м. Суми, вул. Холодногірська, 35 за період з 01.01 по 23.01.2019р. та актів приймання передачі-теплової енергії, підписаних первісним кредитором зі споживачами (копії яких додано до позову), фізичними та юридичними особами-орендарями нежитлових приміщень будівлі у січні 2019 року було спожито 5,54 Гкал теплової енергії. Крім того, враховуючи надану Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради інформацію про те, що 24 січня 2019 року будівля була передана на баланс Управління освіти і науки Сумської міської ради, вартість теплової енергії, спожитої будівлею у період з 24.01.2019 по 31.01.2019, була пред`явлена до оплати Управлінню освіти і науки Сумської міської ради. Враховуючи викладене, первісним кредитором у лютому 2019 року було проведено перерахунок вартості теплової енергії, поставленої відповідачу у січні 2019 року, та зменшено обсяг споживання теплової енергії на 22,023 Гкал і вартість теплової енергії за січень 2019 року на 26543,62 коп.

28.02.2019 вказані перерахунки були оформлені первісним кредитором актом прийому передачі теплової енергії у лютому 2019 року.

Враховуючи викладене, позивач зазначає, що заборгованість Відповідача перед Первісним кредитором за теплову енергію, поставлену у січні 2019 року складає 50440,47 грн (76984,09 грн - 26543,62 грн).

Таким чином, за підрахунками позивача, заборгованость відповідача перед первісним кредитором за теплову енергію за період з 01 листопада 2018 року по 23 січня 2019 року склала 251547,87 грн.

07.06.2019 між Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (орендар) було укладено договір оренди ДЗРП-0216 нерухомого комунального майна (далі договір оренди від 07.06.2019), відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, буд. 35, площею 296,8 кв.м, право на оренду яких Орендар набув на підставі наказу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 13.12.2018 № 06.01-10/286. Нерухоме майно передається в оренду для розміщення дирекції котельні північного промвузла.

Пунктом 5.2.3. договору оренди від 07.06.2019 визначено, що орендар зобовязаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням Об`єкта оренди. Протягом 30 робочих днів після підписання цього договору укласти окремі угоди на тепло-, електро-, газо-, водопостачання, водовідведення, вивіз сміття та експлуатаційні витрати з відповідними обслуговуючими підприємствами або укласти з Балансоутримувачем Об`єкта оренди договори про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання Об`єкта оренди та надання відповідних комунальних послуг.

Відповідно до п. 9.1. договору оренди від 07.06.2019, враховуючи протокол розбіжностей від 01.07.2019, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє з 01 листопада 2018 року.

30.11.2021 між Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (первісний кредитор) та Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» укладено договір про відступлення права вимоги №108/2100077, відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор відступив Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» право вимоги по оплаті споживачами категорії бюджет та інші (далі - боржники) грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані первісним кредитором боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору Сумська міська рада включена до переліку боржників категорії Бюджет з розміром заборгованості 399117,56 грн.

30.11.2021 між Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі новий кредитор, позивач) було укладено договір про відступлення права вимоги №108/2100079/94, згідно з п.1.1. якого AT «СМНВО-Інжиніринг» відступило позивачу право вимоги по оплаті споживачами категорії Бюджет та Інші (далі - Боржники) грошових коштів за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані AT «Сумське НВО (далі -виконавець) Боржникам, перелік яких наведений в Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а новий кредитор зобов`язується оплатити первісному кредитору відступлене право вимоги у порядку і строки, передбачені даним договором. Відповідно до додатку № 1 до зазначеного договору Сумська міська рада включена до переліку боржників категорії Бюджет з розміром заборгованості 399117,56 грн.

29.12.2021 позивач надіслав відповідачу та третій особі повідомлення про відступлення права вимоги, яке отримано Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 30.12.2021.

29.12.2021 позивач, як новий кредитор, надіслав відповідачу та третій особі вимогу про сплату 251547,87 грн вартості теплової енергії поставленої первісним кредитором за період з 01.11.2018 по 23.01.2019. Вимога була отримана відповідачем та третьою особою 29.12.2021, що підтверджується штампами вхідної кореспонденції канцелярій відповідача та третьої особи на першій сторінці вимоги.

Зазначене вимога залишилась без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як передбачено ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

За змістом ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Між позивачем та відповідачем відсутній договір про закупівлю теплової енергії.

У відповідності до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, споживач має обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та порядок оплати відповідних послуг у період з листопада 2018 року по грудень 2019 року було врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Згідно пункту 18 вказаних правил, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачем заявляється до стягнення заборгованість за поставлену теплову енергію за період з 01.11.2018 по 23.01.2019 в сумі 251547,87 грн.

Зазначена заборгованість нарахована виходячи з показань вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого на всю будівлю в цілому, та складає: листопад 2018 року - 71068,63 грн; грудень 2018 року - 13038,77 грн; січень 2019 року - 76984,09 грн.

При цьому, сума заборгованості за січень 2019 року зменшена самим позивачем до суми 50440,47 грн з урахуванням тих обставин, що приміщення будівлі частково передані в оренду іншим фізичним та юридичним особам і частина обсягів теплової енергії, відпущених для потреб будівлі, була реалізована первісним кредитором безпосередньо цим орендарям, про що був складений лист-узгодження відсоткового розподілу використання теплової енергії на опалення за період з 01.01.2019 по 23.01.2019.

У листі-узгодженні пунктом 6.3. значиться користувач ДКППВ ПАТ «Сумське НВО», і площі, які займає цей користувач віднесені до площ, закріплених за департаментом забезпечення ресурсних платежів з приміткою «Відшкодування для ДЗРП СМР».

Таким чином, сума на яку зменшено розрахунок за січень 2019 року (26543,62 грн) не включає в себе вартість обсягів теплової енергії, спожитої безпосередньо користувачем ДКППВ і жодного відшкодування, як значиться в листі-узгодженні, на рахунки Департаменту забезпечення ресурсних платежів не надходило, про що зазначено відповідачем у відзиві на позов.

Як зазначалось, між сторонами спору укладений договір оренди нежитлових приміщень площею 296,8 кв.м, що складає 8,583% від опалюваної площі всієї будівлі Термін дії договору було встановлено з 01.11.2018 по 21.02.2019 (згідно протоколу розбіжностей від 01.07.2019).

Враховуючи п. 5.2.3. вказаного договору, починаючи з 01.11.2018 обов`язок сплати за спожиту теплову енергію за об`єкт оренди площею 296,8 кв.м покладався на позивача.

Отже, якщо врахувати, що зазначений вище об`єкт оренди площею, 296,8 кв.м складає 8,583% від опалюваної площі, то сума стягнення має бути зменшена на зазначений відсоток, який в грошовому еквіваленті складатиме: 6099,82 грн за листопад 2018 року; 11161,23 грн за грудень 2018 року; 4329,27 грн за січень 2018 року.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 229957,55 грн, з яких: листопад 2018 року: 71068,63 - 6099,82 = 64968,81 грн; грудень 2018 року: 130038,77 - 11161,23 = 118877,54 грн; січень 2019 року: 50440,47 - 4329,27= 46111,20 грн.

Враховуючи вищезазначене, а також недоведеність позивачем факту за якими договорами йому було відступлено право вимоги щодо заборгованості Сумської міської ради в розмірі 399117,56 грн, правомірною є вимога щодо стягнення з відповідача 229957,55 грн вартості поставленої теплової енергії за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, а в частині стягнення 21590,32 грн вартості поставленої теплової енергії суд відмовляє за необґрунтованістю та недоведеністю.

Водночас, у відзиві на позов представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію за листопад 2018 року.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Таким чином, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права, а отже, і обґрунтованості позовних вимог.

Частиною 3-4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначає Позивач в своїй позовній заяві, порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та порядок оплати відповідних послуг було врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Згідно пункту 18 згаданих правил розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, строк в межах якого позивач мав право звернутись до суду за стягненням заборгованості за листопад 2018 року почав свій перебіг 21.12.2018 та закінчився відповідно 20.12.2021.

Водночас, позовна заява була подана до суду лише 20.01.2022, таким чином позивачем був пропущений строк, в межах якого він міг звернутись до суду за стягненням заборгованості за листопад 2018 року.

Враховуючи викладене, суд задовольняє заявлене представником клопотання про застосування строку позовної давності як обґрунтоване, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляє в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості поставленої теплової енергії за листопад 2018 року.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 164988,74 грн вартості поставленої теплової енергії за період з грудня 2018 року по січень 2019 року.

Щодо стягнення 22289,44 грн 3% річних та 46575,90 грн інфляційних нарахувань суд зазначає наступне:

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунку доданого позивачем до позову, останнім нараховано відповідачу 46575,90 грн інфляційних збитків та 22289,44 грн 3% річних.

Інфляційні збитки нараховані наступним чином:

-на суму боргу 71068,63 грн за листопад 2018 року - 13839,33 грн за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року;

-на суму боргу 130038,77 грн за грудень 2018 року 23784,46 грн за період з січня 2019 року по листопад 2021 року;

-на суму боргу 50571,84 грн за січень 2019 року 8952,11 грн за період з лютого 2019 року по листопад 2021 року.

3% нараховані наступним чином:

-на суму боргу 71068,63 грн за листопад 2018 року 6460,37 грн за період з 21.12.2018 по 31.12.2021.

-на суму боргу 130038,77 грн за грудень 2018 року 11489,66 грн за період з 21.01.2019 по 21.04.2021.

-на суму боргу 50571,84 грн за січень 2019 року 4339,41 грн за період з 21.02.2019 по 31.12.2021.

Щодо інфляційних збитків та 3% річних, розрахованих позивачем на заборгованість відповідача за листопад 2018 року, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд відмовляє в їх задоволенні у зв`язку із заявленим представником відповідача та задоволеним судом клопотанням про застосування строку позовної давності до вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період листопад 2018 року та нарахованих на цей період заборгованості інфляційних збитків та 3% річних.

Згідно пункту 18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, якими керується позивач у позові, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, заборгованість за грудень 2018 року відповідач мав сплатити до 20.01.2019, а за січень 2019 року - до 20.02.2019, та з 21.01.2019 і з 21.02.2019 відповідно відповідач вважається таким, що прострочив своє зобов`язання.

Враховуючи, що судом задоволено як обґрунтовані вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 118877,54 грн заборгованості за грудень 2018 року та 46111,20 грн за січень 2019, судом здійснено розрахунок 3% річних на зазначені суми боргу, який склав:

8021,79 грн за період з 21.01.2019 по 21.04.2021 на заборгованість за грудень 2018 року в розмірі 118877,54 грн.

2994,07 грн за період з 21.02.2019 по 21.04.2021 на заборгованість за січень 2019 року в розмірі 46111,20 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11015,86 грн 3% річних

Суд зауважує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснила: «що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Враховуючи, що час прострочення заборгованості відповідача виник з 21.01.2019 та з 21.02.2019, що фактично є часом прострочення у неповному місяці, що менше половини місяця січня 2019 року та місяця лютого 2019 року, тому за такі неповні місяці інфляційна складова боргу не враховується.

Таким чином, позивачем невірно визначений період нарахування інфляційних збитків, який має бути наступним: на заборгованість за грудень 2018 року з 01.02.2019 по 30.11.2021, а на заборгованість за січень 2019 року з 01.03.2019 по 30.11.2021.

У зв`язку з чим, судом здійснено розрахунок інфляційних збитків, який склав 29905,54 грн, а саме:

21743,04 грн за період з 01.02.2019 по 30.11.2021 на заборгованість за грудень 2018 року в сумі 118877,54 грн.

8186,50 грн за період з 01.03.2019 по 30.11.2021 на заборгованість за січень 2019 року в сумі 46111,20 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29905,54 грн інфляційних збитків.

З огляду на вищенаведене, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань, суд вважає правомірними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 29905,54 грн інфляційних збитків та 11015,86 грн 3% річних, в іншому відмовляє за необґрунтованістю та недоведеністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в межах стягнення з відповідача 164988,74 грн заборгованості за поставлену теплову енергію за період з грудня 2018 року по січень 2019 року, 29905,54 грн інфляційних збитків та 11015,86 грн 3% річних, в іншому суд відмовляє за необґрунтованістю та недоведеністю у зв`язку з чим позов задовольняється частково.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Щодо інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування у даній справі.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4806,20 грн, сплаченого за платіжним дорученням від 20.01.2022 №2 (#19).

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 3088,65 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сумської міської ради (пл. Незалежності, буд. 2, м. Суми; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Котельня північного промислового вузла (вул. Іллінська, буд. 2, пов. 6, каб. 611, м. Суми; код за ) 164988,74 грн (сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім грн 74 коп.) заборгованості за поставлену теплову енергію за період з грудня 2018 року по січень 2019 року, 29905,54 грн (двадцять дев`ять тисяч девятсот п`ять грн 54 коп.) інфляційних збитків, 11015,86 грн (одинадцять тисяч п`ятнадцять грн 86 коп.) 3% річних, а також 3088,65 грн (три тисячі вісімдесят вісім грн 65 коп.) судового збору.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 19.09.2022.

Суддя В.Л. Котельницька