ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08.09.2022р. Справа № 904/1772/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", м. Київ

До: Міського комунального підприємства "Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м. Покров

Про: стягнення 1 652 800, 45 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "Укр Газ Ресурс" (позивач) звернувся з позовом до МКП "Покровське ВУВКГ" (відповідач) про стягнення 1652 800, 45 грн. заборгованості, що виникла внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати поставленої позивачем електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу №2/21 від 02.02.21р. (укладеним між сторонами), за період з 01.11.21р. по 31.01.22р.

Ухвалою від 04.07.22р. було відкрите провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.07.22 р. 01.09.22р. через систему «Електронний суд» надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач підтвердив сплату відповідачем суми заборгованості в повному обсязі та просив стягнути з відповідача 18 750, 00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 42 384, 99 грн. витрати по сплаті судового збору.

Вирішуючи питання про закриття провадження в справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до приписів п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог). Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (зменшення ціни позову, зменшення кількості товару тощо). Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Клопотання Позивача про зменшення позовних вимог, по суті не являється, а ні заявою про зменшення розміру позовних вимог, ані заявою про зміну предмета чи підстав позову, оскільки після її подачі у позивача не залишилося жодної матеріально-правової вимог до відповідача. При цьому, вимога про покладення на відповідача судових витрат не є позовною вимогою в розумінні ГПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідну заяву позивача слід розглядати як заяву про відмову від позову.

Таким чином, на час винесення рішення у справі відповідачем було сплачено на користь позивача стягувана сума у повному обсязі; а тому суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.2. ч.231 ГПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч.3. ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно приписів п.2. ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору. Відповідно до частин 3-5 ст.231 цього кодексу : у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Оскільки, відповідачем сплачено заборгованість перед позивачем після звернення позивача з цим позовом до суду, наявність заяви позивача про стягнення суми судового збору за подання цього позову; то, суд вважає за необхідне розподілити, поклавши на відповідача 42 384, 99 грн. витрат позивача на сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 18 750, 00 грн. на надання правничої допомоги суд зазначає наступне.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на професійну правничу надано договір про надання правничої допомоги №13/5 від 20.05.19 р., додаткова угода №20/22 від 31.05.22 р. до договору про надання правничої допомоги №13/5 від 20.05.19 р., детальний опис наданої професійної правничої допомоги, акт про прийняття передачу наданих послуг №1/20/22 (а. с. 20-22).

Зі змісту детального опису наданої професійної правничої допомоги вбачається, що адвокат Невструєв Л.Б. виконав наступні дії:

ознайомлення з документами щодо несплати заборгованості, витративши 3 години робочого часу, вартість 1 години роботи 2500, 00 грн., вартість робіт склала 7500 грн.;

підготовка позовної заяви, витрати робочого часу склали 4,5 години, вартість 1 години роботи 2500, 00 грн., вартість робіт склала 11 250, 00 грн.

Надані послуги також підтверджуються актом прийняття передачі наданих послуг №1/20/22, з якого вбачається, що адвокатом вчинено такі дії:

Ознайомлення із документами щодо несплати МКП «Покровське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства» заборгованості за поставлену електричну енергію:

договір про постачання електричної енергії споживачу №2/21 від 02.02.21 р. з додатками;

додаткова угода №9 від 06.12.21 р. до Договору;

додаткова угода №10 від 07.12.21 р.;

додаткова угода №11 від 24.12.21 р.;

додаткова угода №12 від 12.01.22 р.;

акт приймання передачі електричної енергії №УГР00003706 від 30.11.21 р.;

акт приймання передачі електричної енергії №УГР00004358 від 31.12.21 р.;

акт приймання передачі електричної енергії №УГР00000192 від 31.01.22 р.;

докази часткової оплати визначена актом кількість витраченого часу складає 3 години, вартість 1 години 2500,00 грн., вартість робіт 7500, 00 грн.

Підготовка позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області:

визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики;

складання, підписання позову, оформлення додатків до позову визначена актом кількість витраченого часу складає 4,5 години, вартість 1 години 2500,00 грн., вартість робіт 11 250, 00 грн.

Всього загальна вартість робіт складає 18 750, 00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 ГПК України.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, господарський суд враховує, що відомості про вартість витрат з надання послуг (перелік послуг , наданих адвокатом Невструєвим Л.Б., які відображені в акті приймання передачі наданих послуг №1/20/22 від 30.05.22р.) є не співмірною з розміром позовних вимог та явно завищеною (оскільки справа слухається в порядку спрощеного позовного провадження; має незначну складність з правої точки зору); відповідачем погашено заборгованість під час розгляду справи; а послуги адвоката з здійснення вивчення (аналізу) наданих клієнтом документів, підготовки позовної заяви, здійснення необхідних розрахунків та сформування пакетів документів для подання позову до суду, охоплюються єдиною послугою з складання позовної заяви . Також , суд враховує, що час , затрачений адвокатом Невструєвим Л.Б. на підготовку позовної заяви по цій справі, вказаний в акті , є явно завищеним з огляду на таке: послуги визначені в п. 1 детального опису робіт та визначені як «ознайомлення із документами щодо несплати заборгованості за поставлену електричну енергію», з яким суд погоджується частково, оскільки заявлений час, який витратив адвокат на ознайомлення складає 3 години, враховуючи, що обсяг документів є незначним, а складність невеликою, то витрати часу в 1 годину суд вважає обґрунтованими, тому стягненню в цій частині підлягає вартість робіт за 1 годину роботи, що складає 2500,00 грн.;

послуги, визначені в п. 2 та визначені як визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики; складання, підписання позову, оформлення додатків до позову за своєю сутністю є однією дією, з огляду на що суд вважає в цій частині вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з розрахунку витрат на вказану дію 1 годин часу та загальною вартістю 2500,00 грн;

Враховуючи викладене, суд вважає, що обґрунтованим та доведеним належними та допустимим доказами є обсяг юридичних послуг, вартість якого складає 5000,00 грн.

З урахуванням вищезазначеного, керуючись вимогами ст. ст. 46, 74, 129, 130, 231,236 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИB:

1. Закрити провадження у справі № 904/1772/22.

2. Стягнути з відповідача Міського комунального підприємства «Покровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (53300, м. Покров, вул. Заводська, буд. 2; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13/10, оф. 201; ): 42 384, 99 грн грн. витрат на сплату судового збору та 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання 08.09.22р., якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.