УХВАЛА

м. Київ

29.08.2022Справа № 910/18021/21

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та затвердження плану реструктуризації

Суддя: Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

боржник - не з`явився,

від ПАТ «Укргазбанк» - Мікайилов Р.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернулася до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням приписів пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з положеннями ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк десять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання:- відомостей про реєстрацію місця проживання станом на момент подання заяви; - відомостей про наявні рахунки боржника (довідка податкового органу (у тому числі депозитні рахунки)), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном; їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках. У разі їх відсутності, подати відповідні докази;- відомостей від державних органів та установ, які здійснюють облік та реєстрацію майна, зокрема витягів від державних реєстраторів заборон рухомого та нерухомого майна, державного реєстру речових прав на нерухоме майно;- копії трудової книжки (за наявності); відомостей про роботодавця (роботодавців) боржника.-декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2018,2019,2020 роки, привівши їх у відповідність до наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 з зазначеннями відомостей про членів сім`ї;- доказів звернення заявника до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна йому була для заповнення розділу ІІ та ІІІ декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність.

01.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли докази усунення недоліків, встановлених в ухвалі від 12.11.2021.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що якщо єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є забезпечений кредитор, а боржник володіє на праві власності одним об`єктом нерухомості (квартирою, житловим будинком), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора, такий боржник має право подати заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 116 цього Кодексу, але без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених пунктом 12 частини 3 статті 116 цього Кодексу, до якої додається проект плану реструктуризації, що відповідає умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Господарський суд надсилає ухвалу про прийняття заяви до розгляду забезпеченому кредитору, визначеному в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та встановлює строк для надання заперечень, що не може перевищувати 15 днів.

Боржником в заяві зазначено в якості єдиного забезпеченого кредитора Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" (01030, м.Київ, вул. Б. Хмельницького,16-22, ідентифікаційний номер 23697280).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 17.01.21. Запропоновано Публічному акціонерному товариству "Укргазбанк" надати суду письмову позицію або заперечення (за наявності) відносно заяви фізичної особи ОСОБА_1 ;- надати довідку про суму боргу боржника та його розрахунок з нормативно-документальним обґрунтуванням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2021 відкладено підготовче засідання на 23.02.2022.

У судовому засіданні, що відбулось 23.02.2022 оголошено перерву до 14.03.2022.

Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з Указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

За наведених обставин призначене на 14.03.2022 судове засідання з розгляду справи № 910/18021/21 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

05.04.2022 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення забезпеченого кредитора на заяву про відкриття провадженян у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2022 призначено підготовче засідання на 29.06.2022.

29.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання.

За наслідками засідання 29.08.2022 судом була постановолена ухвала про відкладення підготовчого засідання на 29.08.2022. Зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 01.08.2022 подати суду письмові пояснення щодо заперечень забезпеченого кредитора, подати на затвердження суду План реструктуризації боргів боржника.

25.08.2022 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого засідання.

У судове засідання, призначене на 29.08.2022 з`явилися представник ПАТ «Укргазбанк», надав пояснення, аналогічні тим, що подані до суду в письмовому вигляді.

Правила призначення справи про неплатоспроможність до розгляду у підготовчому засіданні наведені в статті 117 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно з якими у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, дата проведення підготовчого засідання суду; підготовче засідання суду проводиться не пізніше 15 робочих днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі.

За змістом положень ст.ст. 117, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, що визначають правила призначення, строки, порядок проведення підготовчого засідання у справі про неплатоспроможність підготовче засідання, як правило, проводиться в одному судовому засіданні.

Згідно з приписами ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. Підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Зазначена правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 07.12.2021 по справі № 908/964/21, з огляду на норми ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, якими визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Під час судового засідання 29.08.2022 судом було розглянуте клопотання заявника про відкладення підготовчого засідання, продовження строку підготовчого провадження та відмовлено в його задоволенні з огляду на таке.

За приписами частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Положеннями статті 202 ГПК України унормовано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відкладення розгляду справи може бути вчинено судом лише у межах строків встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частини 1, 2 статті 114 ГПК України).

Судом також враховано, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Водночас, за приписами частини 2 статті 216 ГПК України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Беручи до уваги, обмеженість строку розгляду даної заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також той факт, що ОСОБА_1 неодноразово звертається до суду із клопотанням про відкладення підготовчого засідання, вимоги ухвал суму не виконує, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.

Так, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як фізична особа звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Обґрунтовуючи свою заяву про неплатоспроможність фізичної особи, ОСОБА_1 зазначає про відсутність фінансової можливості погасити заборгованість у розмірі 275 647,41 доларів США, яка виникла на підставі кредитного договору № 330-Ф/06 від 08.12.2006.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Так, 08.12.2006 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (правонаступником якого з 21.08.2015 є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 330-Ф/06, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби з лімітом кредитування 220 000,00 доларів США на строк з 08.12.2006 по 07.12.2018, із сплатою відсотків за користування кредитом виходячи з 15,0% річних.

07.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору № 330-Ф/06 від 08.06.2006, за умовами якої сторони погодились про подовження терміну виконання кредитного договору до 07.12.2018.

09.11.2009 між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №2 до кредитного договору № 330-Ф/06 від 08.12.2006 якою передбачено, що банк та позичальник домовились про те, що з моменту укладання цієї додаткової угоди до кредитного договору банк відкриває позичальнику рахунок № НОМЕР_3 для погашення заборгованості по кредиту, процентів за його використання та всіх комісійних платежів, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та всі комісійні платежі, передбачені кредитним договором. Банк та позичальник домовились про те, що з моменту укладання додаткової угоди до кредитного договору, отримані від позичальника на рахунок № НОМЕР_4 кошти (або кошти отримані в порядку договірного списання) направляються банком в першу чергу для оплати простроченої суми комісійних платежів, потім -заборгованості по процентах за кредит, потім -простроченої заборгованості по кредиту, потім строкової заборгованості по нарахованим комісіям, потім строкової заборгованості по процентах за кредит, потім строкової заборгованості по кредиту, крім того, якщо умови кредитного договору суперечать умовам додаткової угоди, до правовідносин сторін застосовуються умови додаткової угоди, інші умови кредитного договору залишаються без змін.

У забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 330-Ф/06 від 08.06.2006 банком було прийнято іпотеку квартири від № 179, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з договором іпотеки від 08.12.2006, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04.09.2012 у справі № 2-3045/2011 позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено та присуджено до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 275 647,41 доларів США 41 та пеню у сумі 19 469,97 грн.

28.01.2016 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження № 49952203 з примусового виконання виконавчого листа №2-3045/2011 виданого 01.03.2013 Дніпровським районним судом місто Києва.

Під час вчинення виконавчих дій, державним виконавцем у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не було звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за договором №330-Ф/06 від 08.12.2006, а саме трикімнатну житлову квартиру АДРЕСА_3 .

У зв`язку з відсутністю іншого майна та на підставі заяви за підписом представника АБ "Укргазбанк" Клеймьонової А.І. про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану від "08.07.2021 № 49952203.

ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що станом на дату звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (05.11.2021) рішення Дніпровського районного сулу міста Києва від 04.09.2012 у справі № 2-3045/2011 у повному обсязі не виконано, виконавче провадження завершено за заявою стягувача.

Також, у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зазначає, що єдиним кредитором ОСОБА_1 є ПАТ АБ «Укргазбанк».

Відповідно п.п. 4, 6 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви також додається опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

У разі, якщо єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є забезпечений кредитор, а боржник володіє на праві власності одним об`єктом нерухомості (квартирою, житловим будинком), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора, такий боржник має право подати заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 116 цього Кодексу, але без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених пунктом 12 частини третьої статті 116 цього Кодексу, до якої додається проект плану реструктуризації, що відповідає умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Господарський суд надсилає ухвалу про прийняття заяви до розгляду забезпеченому кредитору, визначеному в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та встановлює строк для надання заперечень, що не може перевищувати 15 днів.

Господарський суд на підготовчому засіданні розглядає план реструктуризації, доданий до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, без застосування статті 126 цього Кодексу та заперечення кредитора. За результатами розгляду на підготовчому засіданні господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з одночасним затвердженням плану реструктуризації, передбаченого цим пунктом, або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність через невідповідність поданої заяви умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Зазначені ухвали можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.

Визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором. Залишок заборгованості такого кредитора підлягає прощенню (списанню) в порядку, визначеному цим пунктом.

У разі якщо боржник до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність частково виконав зобов`язання за кредитним договором, а саме частково сплатив кредит та відсотки за користування кредитом, розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, зменшується на більшу з таких величин:

відсоток основного боргу за кредитом, погашений боржником до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

відсоток загальної вартості кредиту для споживача, розрахованої відповідно до законодавства про споживче кредитування на дату укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті, погашений боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У разі якщо загальна площа квартири, обтяженої іпотекою, не перевищує 60 квадратних метрів або житлова площа такої квартири не перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника, або якщо загальна площа житлового будинку, обтяженого іпотекою, не перевищує 120 квадратних метрів:

розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, додатково зменшується на 10 відсотків, крім випадків перевищення вартості іпотеки над сумою заборгованості за кредитним договором;

на реструктуризоване відповідно до цього пункту зобов`язання боржника встановлюється відсоткова ставка у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на 1 процентний пункт;

строк погашення вимог забезпеченого кредитора становить 15 років, якщо кредитором і боржником не погоджено інший строк.

У разі якщо загальна площа квартири, обтяженої іпотекою, перевищує 60 квадратних метрів або житлова площа такої квартири перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника, або якщо загальна площа будинку, обтяженого іпотекою, перевищує 120 квадратних метрів:

на реструктуризоване відповідно до цього пункту зобов`язання боржника встановлюється відсоткова ставка у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на 3 процентні пункти;

строк погашення вимог забезпеченого кредитора становить 10 років.

План реструктуризації, що відповідає вимогам цього пункту, вважається підтриманим забезпеченим кредитором у частині вимог такого забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

Боржник та забезпечений кредитор за погодженням можуть встановити в плані реструктуризації або мировій угоді інші умови та порядок погашення вимог забезпеченого кредитора, за умови, що вони є не гіршими для інтересів боржника, ніж ті, що встановлені цим пунктом. У разі недостатності доходів боржника для виконання умов реструктуризації, за умови проживання боржника в квартирі, обтяженій іпотекою, загальна площа якої не перевищує 60 квадратних метрів або житлова площа якої не перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника, або проживання боржника в житловому будинку, обтяженому іпотекою, загальна площа якого не перевищує 120 квадратних метрів, за рішенням господарського суду може бути встановлена мінімальна сума щомісячного виконання плану реструктуризації, яка не може бути меншою за половину мінімальної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів України на день ухвалення такого рішення. Зобов`язання з доведення недостатності доходів покладається на боржника. Ринкова вартість майна, що перебуває у власності або у спільній сумісній власності боржника та не є забезпеченням за кредитом, що підлягає реструктуризації, на яке може бути звернено стягнення, для цілей цього пункту вважається доходом боржника.

Прощення (списання) залишку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою, що визначається як різниця між розміром вимог забезпеченого кредитора, визнаних господарським судом у справі про неплатоспроможність боржника, та розміром вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, здійснюється після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням на підставі рішення господарського суду, визначеного статтею 129 цього Кодексу.

У разі якщо боржник не має фінансових можливостей погашати вимоги забезпеченого кредитора на умовах, передбачених цим пунктом, господарський суд за клопотанням боржника відмовляє у затвердженні плану реструктуризації, встановлює мінімальну суму щомісячного виконання плану реструктуризації, яка не може бути меншою за половину мінімальної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів України на день ухвалення такого рішення, до моменту повного погашення реструктуризованого зобов`язання або переходить до наступної процедури та закриває провадження у справі про неплатоспроможність.

Для цілей цього пункту членами сім`ї боржника вважаються батьки, чоловік або дружина, діти боржника, у тому числі усиновлені, які проживають спільно з боржником на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна № 287528233, № 287450954 від 30.11.2021 вбачається, що боржнику на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 127,40 м2, житлова площа 64,10 м2..

У деклараціях про майновий стан ОСОБА_1 у справі про неплатоспроможність за 2018 - 2021 рік, долучених до заяви про відкриття провадження у справі та заяви про надання документів на виконання ухвали, боржником зазначено членів сім`ї - ОСОБА_2 (чоловік).

У своїй заяві про відкриття провадження у справі ОСОБА_1 просить суд у тому числі затвердити план реструктуризації від 05.11.2021 із встановленням щомісячної суми погашення заборгованості від 64 333,69 грн до 29 662,11 грн в залежності від місяця погашення та розміру авансового платежу або суми дострокового погашення тіла заборгованості.

При цьому, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що зобов`язання з доведення недостатності доходів покладається на боржника. Ринкова вартість майна, що перебуває у власності або у спільній сумісній власності боржника та не є забезпеченням за кредитом, що підлягає реструктуризації, на яке може бути звернено стягнення, для цілей цього пункту вважається доходом боржника.

З метою визначення ринкової вартості іпотечного майна, ОСОБА_1 19.08.2021 звернулась до ПАТ АБ «Укргазбанк» із заявою № 5-395/54/2021 про надання інформації щодо акредитованих банком оцінщиків.

20.08.2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» листом № 110/32562/2021 надав перелік оцінювачів з метою проведення незалежної оцінки іпотечного майна.

16.09.2021 суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» було надано звіт № про оцінку ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, а саме трикімнатної житлової квартири АДРЕСА_4 . Згідно вказаного звіту ринкова вартість вказаного нерухомого майна становить 3 916 100,00 грн станом на 16.09.2021.

Разом з тим, ПАТ АБ «Укргазбанк» надав до суду копію рецензії на звіт № , в якій вказано, що у звіті № СОД ПП "ТА -Експерт - Сервіс" вказано термін його дії - 12 місяців, проте жодним нормативним документом чи законодавством не визначено такий термін; знижка на наявність в квартирах, що є об`єктами порівняння не обґрунтована; об`єкти порівняння не відповідають принципу подібності об`єкту оцінки. Об`єкт оцінки знаходиться в цегляному будинку, а використані об`єкти для порівняння - в панельних будинках; у звіті № СОД ПП "ТА -Експерт - Сервіс" вартість одного квадратного метра загальної площі визначена як середньоарифметичне значення відкоригованих цін пропозицій продажу об`єктів порівняння не обґрунтована.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ АБ «Укргазбанк» під час підготовчих засідань стверджував, що розгляд проекту плану реструктуризації є неможливим до виправлення недоліків у Звіті № СОД ПП "ТА -Експерт - Сервіс", оскільки визначена у звіті оцінка нерухомого майна є основною складовою для розрахунку проекту плану реструктуризації.

Так, судом встановлено, що у звіті № вказано, що термін його чинності становить 12 місяців від дати оцінки.

Пунктом 57 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, визначено, що звіт про оцінку майна дозволяється складати у стислій формі у разі доопрацювання (актуалізації) оцінки об`єкта оцінки на нову дату оцінки, а також в інших випадках, визначених відповідними національними стандартами. У звіті про оцінку майна, складеному у стислій формі, повинні зазначатися етапи проведення незалежної оцінки майна, здійснені оціночні процедури, міститися висновок про вартість, а також зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація. У звіті про оцінку майна, складеному у стислій формі з метою доопрацювання (актуалізації) оцінки на нову дату, повинні зазначатися, зокрема, дата оцінки та дата завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства. Водночас чинним законодавством України не регламентований строк дії звітів з оцінки нерухомого майна. При цьому пунктом 2 розділу IV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 12.01.2021 № 24) передбачено, що строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, про що зазначається в такому звіті. Проте вказаний Порядок регламентує механізм ведення Фондом державного майна України (далі - Фонд) Єдиної бази даних звітів про оцінку, формування електронних довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості та реєстрації звітів про оцінку майна, складених суб`єктами оціночної діяльності (оцінювачами) для цілей обчислення доходу платника податку - фізичної особи від продажу (обміну) нерухомого майна, а також доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок майна (крім випадків успадкування та/або отримання у дарунок майна, вартість якого оподатковується за нульовою ставкою), доходу, отриманого за іншими правочинами, за якими здійснюється перехід права власності на нерухомість, дохід за якими підлягає оподаткуванню у випадках, передбачених Податковим кодексом України, а тому не може бути застосований до звіту з визначення вартості нерухомого майна для подання до суду. З огляду на вказане доводи щодо строку дії звіту, наданого до матеріалів заяви судом відхиляються.

На правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України розповсюджується дія Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Розроблення нормативно-правових актів з оцінки майна здійснюється на засадах міжнародних стандартів оцінки. До їх розроблення Фонд державного майна України залучає інші органи державної влади, саморегулівні організації оцінювачів, найбільш авторитетних оцінювачів, наукові та інші установи. Нормативно-правові акти, які регулюють питання вартості (ціни) майна, не повинні суперечити положенням (національним стандартам) оцінки майна. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування. Положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку (пункт 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440).

Пунктом 23 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 визначення вартості у використанні полягає у проведенні оцінки об`єкта оцінки без урахування принципу найбільш ефективного використання. Вартість у використанні визначається для об`єктів оцінки, щодо яких планується подальше використання специфічним запланованим або існуючим способом.

Оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов`язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об`єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об`єктів оцінки. Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об`єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна. Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний (пункт 35-38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440).

Відповідно до пунктів 47-49 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки. Для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Беручи до уваги викладені приписи чинного законодавства, суд критично оцінює звіт № про оцінку ринкової вартості об`єкта нерухомого майна - предмета іпотеки, та приймає до уваги, що об`єкти порівняння не відповідають принципу подібності об`єкту оцінки, зокрема, об`єкт оцінки знаходиться в цегляному будинку, а використані об`єкти для порівняння - в панельних будинках. До того ж, у звіті вартість одного квадратного метра загальної площі визначена як середньоарифметичне значення відкоригованих цін пропозицій продажу об`єктів порівняння не обґрунтована. У той же час, відповідно до пункту 20 Національного стандарту оцінки № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004, узгодження отриманих величин вартостей об`єктів порівняння здійснюється: за величинами вартостей об 'актів порівняння, що найчастіше зустрічаються; за основі визначення середньозваженої вартості; за вартістю об`єкта порівняння, яка зазнала найменших коригувань; на основі вартостей об`єктів порівняння, інформація про ціни продажу (ціни пропонування) та характеристики яких найбільш достовірна; із застосуванням інших оціночних процедур, що обґрунтовуються у звіті про оцінку майна.

З метою усунення недоліків наданого звіту, суд пропонував ОСОБА_1 надати до суду оновлений звіт з оцінки вартості об`єкта нерухомого майна, а також оновлений План реструктуризації боргів боржника, чого останнім зроблено не було.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки законодавцем визначена пряма залежність між розміром ринкової вартості нерухомого майна (об`єкта іпотеки) та розміром суми боргових зобов`язань, що підлягає реструктуризації, суд дійшов висновку про неможливість розгляду та затвердженню запропонованого ОСОБА_1 . Плану реструктуризації боргів від 05.11.2021.

Крім того, боржником не доведено недостатності доходів для виконання плану реструктуризації, зокрема, наданий до суду авторський договір про передачу виключного права на використання твору від 12.07.2021 без доказів його фактичного виконання не є достатнім для встановлення розміру прибутку з його виконання та відповідно доходності заявника.

За таких обставин, у суду відсутні об`єктивні можливості встановити майновий стан боржника ОСОБА_1 та, як наслідок, встановити можливість боржника погасити борг перед кредитором на запропонованих боржником умовах.

Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Процедура неплатоспроможності щодо боржника переслідує, зокрема, приватний інтерес. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника.

Виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

Ініціюючи справу про неплатоспроможність відносно себе, боржник повинен запропонувати справедливу реструктуризацію своїх зобов`язань, а забезпечений кредитор, який входить у процедуру реструктуризації, в рамках справи про неплатоспроможність фізичної особи розраховує одержати грошові кошти за рахунок реструктуризації зобов`язань.

На думку суду, у справі про неплатоспроможність фізичної особи боржник у першу чергу повинен бути зацікавлений у встановленні свого реального майнового стану, бажати здійснити реструктуризацію своїх зобов`язань.

План реструктуризації, доданий боржником до заяви про відкриття провадження у справі, складений станом на 05.11.2021 та передбачав строк погашення заборгованості перед кредитором 10 років.

Як вказано судом вище, з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, при цьому Правлінням національного банку України прийнято Постанову № 18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», якою, зокрема, передбачено, що офіційний курс гривні до долара США є фіксованим. Вказані факти у запропонованому Плані реструктуризації боргів від 05.11.2021 не враховані, іншого Плану реструктуризації, як вказано вище, до суду не надано.

Стаття 119 Кодексу України з процедур банкрутства не визначає підстав для відкладення підготовчого засідання.

При цьому, враховуючи положення статей 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, які визначають підстави для відкладення проведення підготовчого засідання, частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених спеціальним нормативним актом з питань банкрутства.

При цьому, з огляду на запроваджені законодавцем організаційні засади та мету підготовки та проведення судом підготовчого засідання, що полягають у розгляді поданих документів, з`ясуванні наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та вирішенні інших питань, пов`язаних із розглядом справи, що сукупно здійснюється судом з метою з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (частини перша та друга статті 119 КУзПБ), відкриття судом підготовчого засідання в день, коли воно було призначено ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина 1 статті 117 КУзПБ), проведення судом підготовчого засідання має відповідні незворотні наслідки, що визначаються метою, змістом процесуальних дій, що вчиняє суд у межах проведення та за наслідками підготовчого засідання (положення частин п`ятої, шостої, сьомої статті 119 КУзПБ).

А тому днем підготовчого засідання, у розумінні частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства, незалежно від кількості судових засідань, у яких воно було проведено та завершено з винесенням відповідної ухвали, є день, на який було призначено проведення (ухвалою про прийняття до розгляду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, частина перша статті 117 КУзПБ) та коли суд відкрив (розпочав) підготовче засідання, однак не день, коли була винесена ухвала за результатами проведення підготовчого засідання.

Зазначене узгоджується із нормами щодо крайнього строку проведення підготовчого засідання у справі про неплатоспроможність, визначеному у частині 1 статті 117 Кодексу України з процедур банкрутства, а також із запровадженими законодавцем організаційними засадами та метою підготовки та проведення судом цього засідання із забезпеченням можливості реалізації учасниками у справі відповідних прав та обов`язків з дотриманням основних засад (принципів) господарського судочинства (верховенства права, рівності всіх учасників судового процесу, змагальності сторін, диспозитивної, пропорційності тощо).

Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 07.12.2021 по справі № 908/964/21.

Неодноразові відкладення розгляду справи у підготовчому засіданні, зумовлені ухиленням боржника від участі в підготовчих засіданнях та ненаданням документів до суду, що у свою чергу створює загрозу як для проведення підготовчого засідання у встановлений ч. 1 ст. 117 Кодексу України з процедур банкрутства строк, так і для його завершення.

Зазначені обставини в цілому суперечать змісту та меті процедури неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою, особливості якої визначені пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, що передбачає у тому числі відсутність арбітражного керуючого у справі, розгляд судом плану реструктуризації, доданого до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, без застосування статті 126 цього кодексу та заперечення кредитора.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення кредитора, судом встановлено відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Керуючись, ст. 1, 115, 119, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

2. Копію ухвали направити боржнику, ПАТ АБ «Укргазбанк», органу державної виконавчої служби, приватним виконавцям, у яких перебувають виконавчі провадження (згідно Єдиного реєстру боржників).

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 14.09.2022

Суддя Д.В. Мандичев