ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/917/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/917/22

За позовом: Акціонерного товариства „Український будівельно-інвестиційний банк (01135, м. Київ, вул. Чорновола, 8; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Про стягнення 35229,98 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Акціонерне товариство „Український будівельно-інвестиційний банк звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича про стягнення 35229,98 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.05.2022р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства „Український будівельно-інвестиційний банк до розгляду та відкрито провадження у справі №916/917/22. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "27" червня 2022 р. о 10:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у судове засідання на 27.06.2022р. о 10:20.

24.06.2022р. до суду від відповідача надійшов лист, в якому він просив суд відкласти засідання суду на строк, що дає змогу повністю повернутись до ділової активності та зазначав, що у нього не має можливості щодо стабільного зв`язку з Інтернетом та фінансового захищати себе в суді.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до статей 1,4 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

За змістом частини четвертої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" саме кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Таким чином, електронний цифровий підпис заявника, прирівнюється до власноручного підпису, а тому у свою чергу подання будь-яких процесуальних клопотань шляхом направлення їх на електронну адресу суду без електронного цифрового підпису унеможливлює ідентифікацію особи, яка подала зазначене клопотання.

Приймаючи до уваги, що лист, якій надійшов на суду за вх. № ГСОО 11344/22 не містить електронний цифровий підпис, такий лист судом до уваги не приймається.

27.06.2022р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 08.08.2022р. о 10:20.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.06.2022р. повідомлено відповідача по справі №916/917/22: ФОП Скворцова Д.О. про судове засідання, яке відбудеться "08" серпня 2022р. о 10:20.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його адресу ухвал суду.

У судові засідання представник відповідача не з`являвся, про поважність причин відсутності суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв до господарського суду Одеської області від відповідача не надходило.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 12.09.2022 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 12.09.2022р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

09 листопада 2021 року між Акціонерним товариством „Український будівельно-інвестиційний банк (гарант) та Фізичною особою-підприємцем Скворцовим Дмитром Олександровичем (принципал) було укладено Договір BGV/UA/03-2-14979 про надання гарантії (договір гарантії), за умовами якого гарант за дорученням принципала, надає гарантію забезпечення виконання договору на користь Державної установи „Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів „Укрспортзабезпечення, забезпечення виконання договору (надалі гарантія) на суму 33550,00 грн., згідно договору закупівлі, який має бути укладений між принципалом та бенефіціаром, згідно з Повідомленням про намір укласти договір, оприлюднене на авторизованій уповноваженим органом електронній системі закупівель Prozorro UA-2021-10-27-006184-а 27 жовтня 2021р. за результатами переговорної процедури.

Відповідно до п. 1.3. Договору гарантії, гарантія надається на термін до 31.12.2021 року включно і набуває чинності з 09.11.2021 року.

Згідно з п. 2.1.4. Договору гарантії, за умови отримання бенефіціара, що становить належне представлення, сплатити бенефіціару кошти за гарантією, сума яких не може перевищувати суму наданої гарантії, у встановлений у гарантії строк та за рахунок грошових коштів, перерахованих принципалом гаранту у відповідності до умов п. 2.2.6. цього Договору.

Відповідно до п. 2.1.5. Договору гарантії, у разі невиконання принципалом умов п.2.2.6. цього Договору, щодо перерахування гаранту суми, належної до сплати за вимогою бенефіціара, сплатити бенефіціару суму вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, за рахунок власних коштів, та повідомити принципала в письмовій формі про виконання зобов`язань за Гарантією.

Згідно з п. 2.2.6. Договору гарантії, принципал зобов`язується протягом 2 (двох) банківських днів з дня отримання повідомлення про настання гарантійного випадку з копією вимоги бенефіціара разом з доданими до неї документами, перерахувати гаранту належну до сплати бенефіціару за умовами гарантії суму, згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про настання гарантійного випадку.

Згідно з п. 2.2.7. Договору гарантії, у разі виконання гарантом зобов`язання за гарантією за рахунок власних коштів, у відповідності до п. 2.1.5., вважається, що відбулося кредитування принципала і принципал зобов`язаний сплачувати відсотки за платіж за гарантією в розмірі 28% річних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми, до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту становить 7 календарних днів. принципал зобов`язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення дії кредиту. Керуючись п.2 ст.625 Цивільного кодексу України сторони домовились, що у разі прострочення Принципалом повернення суми кредиту за цим договором, принципал зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до п. 4.1. Договору гарантії, за невиконане або несвоєчасне виконання умов пп. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 2.2.7, 2.2.8 цього Договору принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасного виконання зобов`язання за кожен день прострочення. Керуючись п.6 ст.232 Господарського кодексу України сторони домовилися, що нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання здійснюється на суму простроченого зобов`язання за весь час прострочення до повного виконання зобов`язання.

Позивачем було зазначено суду, що банком належним чином виконано умови Договору гарантії та надано принципалу банківську гарантію № BGV/UA/03-2-14979 від 09.11.2021р., за умовами якої банк бере на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити протягом п`яти банківських днів з дати отримання першої письмової вимоги бенефіціара гарантійну суму єдиним платежем, що складає 33550,00 грн., з моменту одержання наступних документів: оригіналу письмової вимоги, що містить твердження про те, що принципал не виконав умов Договору про закупівлю стосовно асортименту, кількості, якості га строків і виключно за пінами згідно положень цього договору. Ця письмова вимога повинна бути підписана повноважними особами бенефіціара (наявність повноважень підтверджується завіреними копіями відповідних довіреностей доданими до вимоги) та скріплена печаткою бенефіціара, належним чином завірені копії документів що підтверджують вимоги Бенефіціара за гарантією.

Як зазначав позивач, 30.12.2021р. банк отримав від бенефіціара Вимогу №02-2914/21 від 30.12.2021 року щодо невиконання умов Договору про закупівлю товарів №214/1731 від 19.11.2021 на підставі Гарантії від 09.11.2021р., якою бенефіціар повідомив банк про настання гарантійного випадку за гарантією у зв`язку з невиконанням принципалом умов Договору.

Банк направив принципалу повідомлення про отримання вимоги №21085/03-2 від 31.12.2021 року. принципалом не було перераховано банку належну для сплати суму гарантії на виконання п. 2.2.6. Договору Гарантії.

10.01.2022р. банк сплатив бенефіціару суму гарантійного платежу у розмірі 33550,00грн. за рахунок власних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №72897051 від 10.01.2022р.

Таким чином, як зазначає позивач, відбулося кредитування принципала, згідно з п.2.2.7. Договору про надання гарантії від 09.11.2021 року.

Банк повідомив принципала про виконання вимоги та кредитування принципала листом №0278/03-2 від 11.01.2022р.

В строки, визначені Договором гарантії, принципал кредит не повернув та нараховані проценти не сплатив, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість на яку згідно з умовами Договору гарантії (в редакції Додаткової угоди) нараховуються 28% річних до дати повного відшкодування сплачених коштів. Банк надіслав відповідачу Повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов`язань №0988/03-2 від 24.01.2022 року з проханням погасити заборгованість.

З урахуванням викладеного, розмір заборгованості за Договором гарантії, станом на 22.02.2022р. складає 35229,98 грн., в т.ч. заборгованість за простроченим кредитом 33550,00 грн., заборгованість за нарахованими та простроченими процентами 1122,06грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит 544,08 грн. та пеня за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом 13,84 грн.

Також позивач просив суд, відповідно до ч. 10. ст. 238 ГПК України здійснювати нарахування відсотків та пені за договором до моменту виконання рішення суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Акціонерним товариством „Український будівельно-інвестиційний банк, як гарантом, та Фізичною особою-підприємцем Скворцовим Дмитром Олександровичем, як принципалом, виникли на підставі укладеного між ними 09 листопада 2021 року Договору BGV/UA/03-2-14979 про надання гарантії.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Згідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України, гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно до ст. 567 Цивільного кодексу України, гарант має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Відповідно до ст. 569 Цивільного кодексу України, гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником. Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Судом з`ясовано, що 30 грудня 2021р. Акціонерним товариством „Український будівельно-інвестиційний банк від бенефіціара - Державної установи „Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів „Укрспортзабезпечення було отримано вимогу №02-2914/21 від 30.12.2021 року щодо невиконання умов Договору про закупівлю товарів №214/1731 від 19.11.2021 на підставі Гарантії від 09.11.2021р., якою бенефіціар повідомив банк про настання гарантійного випадку за гарантією у зв`язку з невиконанням принципалом умов Договору.

31 грудня 2021р. позивачем на адресу Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича було скеровано повідомлення №21085/03-2 про отримання вимоги, однак доказів сплати матеріали справи не містять та відповідачем за час розгляду справи зворотного суду не доведено.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10 січня 2022р. позивачем було перераховано бенефіціару - Державній установі „Управління збірних команд та забезпечення спортивних заходів „Укрспортзабезпечення суму гарантійного платежу у розмірі 33550, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №72897051 від 10.01.2022р. та повідомлено відповідача про виконання вимоги та кредитування принципала листом №0278/03-2 від 11.01.2022р.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем Скворцовим Дмитром Олександровичем прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору BGV/UA/03-2-14979 про надання гарантії від 09.11.2021р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 33550,00 грн. основного боргу - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, з урахуванням п. п. 2.2.7. та п. 4.1. Договору гарантії було здійснено нарахування за простроченими процентами 1122,06 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит 544,08 грн. та пені за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом 13,84 грн.

Суд, переривши розрахунки позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення - правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим кредитом 33550, 00 грн., заборгованості за нарахованими та простроченими процентами 1122,06 грн., пені за несвоєчасно сплачений кредит 544,08 грн. та пені за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом 13,84 грн. в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2481,00 грн. покладаються на відповідача.

Щодо вимог позивача про здійснення нарахування відсотків та пені, відповідно до ч.10 ст. 238 ГПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24.02.2022 р. Президентом України підписано указ № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який підтримано Верховною Радою. Воєнний стан запроваджено з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Зокрема, Указом Президента України „Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022р. (Указ затверджено Законом № 2263-IX від 22.05.2022) поставлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Приймаючи до уваги, що наразі на території України діє воєнний стан та приймаючи до уваги положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, де визначено, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача щодо здійснення нарахування відсотків та пені, відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства „Український будівельно-інвестиційний банк задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скворцова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства „Український будівельно-інвестиційний банк (01135, м. Київ, вул. Чорновола, 8; ) заборгованість за Договором про надання гарантії BGV/UA/03-2-14979 від 09.11.2022р., станом на 22.02.2022р. у розмірі 35229 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 98 коп., в т.ч. заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 33550 (тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими та простроченими процентами у розмірі 1122 (одна тисяча сто двадцять дві) грн. 06 коп., пеню за несвоєчасно сплачений кредит у розмірі 544 (п`ятсот сорок чотири) грн. 08 коп., пеню за несвоєчасно сплачені проценти за користування кредитом у розмірі 13 (тринадцять) грн. 84 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2022 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко