ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Справа№ 920/663/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 (повний текст складено 15.06.2021)

у справі № 920/663/20 (суддя - Котельницька В.Л.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 23 904 601,57 грн., -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2020 позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 23904601,57 грн. , з яких 18489980,30 грн основного боргу, 1 834 696,52 грн. пені, 1 251 444,72 грн. 3 % річних, 2 328 480,03 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання умов договору постачання природного газу від 19.10.2017 № 6298/1718-БО-29, укладеного між сторонами даного спору; а також 358569,02 грн судового збору.

25.03.2021 відповідач в порядку ст. 210 ГПК України позовні вимоги визнав, надавши свій контррозрахунок, та просив суд при вирішенні справи зменшити на 90% заявлений до стягнення позивачем розмір: пені - до суми 183469,65 грн та 3% річних - до суми 125144,47 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 р. суд задовольнив заяву відповідача частково і, пославшись на те, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки, зменшив розмір нарахованої позивачем пені до 50 % від заявленої суми .

У частині зменшення 3 % річних судом відмовлено, і позов у частині стягнення 1251444,72 грн 3 % річних задоволено. Суд також стягнув з відповідача 18489980,30 грн основного боргу та 2328480,03 грн. інфляційних втрат. Судові витрати розподілені пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Не погоджуючись із висновками суду про зменшення нарахованої пені на 50 відсотків від заявленого розміру, позивач (кредитор у зобов`язанні ) зазначав,

що збитковість боржника не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки, якщо відповідач більше трьох років не сплачував заборгованості і уклав договір, у якому визначена неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, без зауважень. Позивач є державним підприємством, має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, а несвоєчасність оплати за постачання природного газу, погіршує фінансове становище державного підприємства. На думку апелянта, суд ,зменшуючи пені, не врахував ступінь виконання боржником зобов`язання, а отже прийняте ним рішення суперечить судовій практиці Верховного Суду у подібних відносинах, зокрема , викладеній у постанові від 04.05.2018 р. по справі № 908/1453/14.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважав рішення суду законним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги

19.10.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу №6298/1718-БО-29 (далі договір).

Також сторонами підписано додаткові угоди, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач, зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2 договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. договору).

Поставлений позивачем відповідно до актів приймання-передачі природний газ у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року загальною вартістю 44 389 860,03 грн. відповідачем прийнято і оплачено частково. Станом на дату подання позову, 01.07.2020 р., заборгованість становила 18 489 980,30 грн., тож боржник сплатив вартість прирощного газу, що поставлений опалювальний період 41 % від заборгованості.

У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2. договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Статтею 232 ГК України запроваджено заліковий характер неустойки (штрафних санкцій)., про що свідчить частина 1 цієї статті, за якою якщо за невиконання або неналежне виконаннія зобовязання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд першої інстанції у своїх висновках виходив з того, що стягнення суми процентів річних та інфляційних втрат у певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів, тоді як стягнення пені у розмірі 50 % від нарахованої позивачем, забезпечить оптимальний баланс між інтересами кредитора та боржника і запобігатиме настанню негативних наслідків для обох сторін.

Колегія суддів такий висновок вважає необґрунтованим, адже судом не вмотивовано, чому саме зменшення розміру пені на 50 % має запобігти негативним наслідкам для обох сторін і не порушить балансу інтересів, а менший чи більший процент здатен порушити його сторін і призведе до негативних наслідків, тим більше, що суд не зясував об`єктивних причин невиконання боржником грошового зобовязання, значного терміну прострочення зобов`язання і ступені його виконання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову повністю. У частині відмови у задоволенні позову про стягнення 917348,26 грн. пені прийняти нове рішення про задоволення позову і стягнути пені у розмірі 1834696,52 грн.

Розподіл судового збору за розгляд спору у першій інстанції не здійснюється, адже він був правильно покладений на відповідача у справі у розмірі 358569,02 грн.

Судовий збір за розгляд справи у апеляційній інстанції покладається на відповідача і стягується з нього на користь апелянта.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України».

2. Скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 у справі № 920/663/20 в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення 917348,26 грн. пені.

В цій частині прийняте нове рішення про задоволення позову.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Сумської області від 01.06.2021 у справі № 920/663/20 в такій редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання » (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 200770,30 грн. (вісімнадцять мільйонів чотириста вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень тридцять копійок) основного боргу за договором постачання природного газу від 19.10.2017 № 6298/1718-БО-29, 1834696,52 грн. (один мільйон вісімсот тридцять чотири тисячі шістсот дев`яності шість гривень п`ятдесят дві копійки) пені, 1251444,72 грн. (один мільйон двісті п`ятдесят одна тисяча чотириста сорок чотири гривні сімдесят дві копійки) 3 % річних, 2328480,03 грн. (два мільйони триста двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень три копійки) інфляційних втрат, а також 358569,02 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень дві копійки) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.»

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання » (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) 25341,75 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

5. Матеріали справи № 920/663/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 19.09.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко