РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2022Справа № 910/3196/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19

про стягнення 165400 грн.

за участі представників:

від позивача: Войтович Л.В., адвокат,

від відповідача: Ізвєков В.В., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 про стягнення 12926 грн., сплачених позивачем за управління будинком, які фактично є незаконно нарахованим експлуатаційним тарифом; стягнення 117134 грн. за проведений позивачем ремонт місць загального користування будинку; стягнення 35340 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди у зв`язку з неотриманням орендної плати за здачу в оренду належних позивачу на праві власності приміщень у будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

09.05.2022 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 суд дійшов висновку проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про забезпечення доказів шляхом їх витребування повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2022 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про забезпечення доказів шляхом їх витребування відмовлено.

У судовому засіданні 11.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.08.2022 року.

25.08.2022 через систему Електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт надійшла заява про відмову від частини позовних вимог. Також у заяві про відмову від частини позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача, окрім 12926 грн. сплачених позивачем за управління будинком, які фактично є незаконно нарахованим експлуатаційним тарифом, нараховані на вказану суму 1325,28 грн. інфляційних втрат та 335,36 грн. трьох процентів річних. Крім того, позивачем до заяви про відмову від частини позовних вимог долучено додаткові докази.

У судовому засіданні 25.08.2022, враховуючи усне клопотання представника позивача, судом оголошено перерву до 06.09.2022 року.

06.09.2022 на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про відкликання заяви про відмову від частини позовних вимог у зв`язку з відсутністю повноважень у адвоката Войтович Л.В. на відмову від позовних вимог. Також представник позивача просила додані до заяви про відмову від частини позовних вимог додатки вважати додатками до заяви про залучення третьої особи.

У судовому засіданні 06.09.2022 представник позивача підтримала заяву про залишення без розгляду заяви про відмову від частини позовних вимог, оскільки довірителем в усній формі висловлено обмеження на вчинення адвокатом відповідної процесуальної дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про залишення без розгляду заяви про відмову від частини позовних вимог задоволено. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт у частині відмови від частини позовних вимог залишено без розгляду.

Також у заяві про відмову від частини позовних вимог позивачем заявлено до стягнення з відповідача, окрім сплачених позивачем за управління будинком 12926 грн., нараховані на вказану суму 1325,28 грн. інфляційних втрат та 335,36 грн. трьох процентів річних. Таким чином, подана заява про відмову від частини позовних вимог, в якій позивач просив стягнути 1325,28 грн. інфляційних втрат та 335,36 грн. трьох процентів річних є в цій частині заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про відмову від частини позовних вимог у частині збільшення розміру позовних вимог щодо стягнення 1325,28 грн. інфляційних втрат та 335,36 грн. трьох процентів річних залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 також залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про відмову від частини позовних вимог у частині долучення доказів. Як слідує з наданих для долучення документів, частина з них складена адвокатом Войтович Л.В. у квітні та травні 2022 року в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет», клопотання про залучення до участі у справі якого подано адвокатом Войтович Л.В. 06.09.2022 року. Інша частина документів підписана безпосередньо директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет». Суд зауважив, що представник позивача безпідставно стверджує, що такі докази не могли бути надані до справи під час підготовчого провадження, оскільки адвокат Войтович Л.В. принаймні впродовж року виступає представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» на підставі відповідних договорів про надання правової допомоги від 03.08.2021 № 21/07Ю та від 09.05.2022 № 22/04Ю, а також особисто підписувала деякі документи, які просить наразі долучити до матеріалів справи.

06.09.2022 від представника позивача надійшла на електронну пошту суду заява про залучення релігійної організації «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, а також про повернення на стадію підготовчого провадження.

На обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що здає належні йому приміщення в оренду релігійної організації «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва», однак орендар не сплачує позивачу орендну плату у зв`язку з відімкненням від електро- та теплопостачання. Оскільки орендар перебуває в матеріальних правовідносинах із позивачем, та позивач втратив документи, що підтверджують розмір завданих збитків, останній наголосив на можливості витребувати такі документи в релігійній організації. Однак, суд зазначив, що правовідносини між позивачем та релігійною організацією «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» виникли ще до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати клопотання про залучення вказаної організації до участі у справі в якості третьої особи під час підготовчого провадження.

До того ж, інститут участі третіх осіб у розгляді справі має на меті створення умов для захисту прав та інтересів осіб, які не є сторонами у справі, проте на права та обов`язки яких може вплинути прийняте у справі судове рішення, а відтак залучення третіх осіб з метою витребування в них доказів не відповідає положенням статті 50 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 також залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про залучення релігійної організації «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» в якості третьої особи до участі у справі.

Крім того, 06.09.2022 від представника позивача надійшла на електронну пошту суду заява про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, а також про повернення на стадію підготовчого провадження.

На обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» виступало підрядником при здійсненні ремонту місць загального користування будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19. З огляду на те, що позивач не здійснював оплату ремонту внаслідок невідшкодування їх відповідачем, то рішення в даній справі може вплинути на права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос». Крім того, оскільки позивач втратив документи, що підтверджують вартість здійсненого позивачем ремонту, позивач наголосив на можливості витребувати такі документи в Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залишено без розгляду. Як зауважив суд, правовідносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» виникли ще до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати клопотання про залучення вказаного товариства до участі у справі в якості третьої особи під час підготовчого провадження.

Під час судового засідання 06.09.2022 представник позивача подала клопотання про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос», що виступало підрядником при здійсненні ремонту місць загального користування будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19. У клопотанні зазначено, що з метою підтвердження позовних вимог щодо вартості здійсненого позивачем ремонту місць загального користування будинку позивач звертався до товариства, однак відповіді на запит не отримав, у зв`язку з чим просить суд витребувати відповідні докази.

Як слідує з наданих позивачем пояснень, підрядні роботи з ремонту місць загального користування будинку здійснювалися на замовлення позивача до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати клопотання про витребування в даної особи доказів при поданні позову або під час підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» залишено без розгляду.

Під час судового засідання 06.09.2022 представник позивача подала клопотання про витребування доказів у релігійної організації Релігійна громада Християнська церква повного Євангелія Християнський соціальний центр Новий час у Дніпровському районі м. Києва, що виступає орендарем належних позивачу нежитлових приміщень у будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19. У клопотанні зазначено, що з метою підтвердження позовних вимог щодо розміру завданих збитків через неотримання орендної плати позивач звертався до релігійної організації, однак відповіді на запит не отримав.

Як слідує з наданих позивачем пояснень, орендні правовідносини між позивачем та релігійною організацією «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» виникли ще до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати клопотання про витребування в даної особи доказів при поданні позову або під час підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про витребування доказів у релігійної організації «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» залишено без розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечував, наголосивши на тому, що позивач як співвласник будинку зобов`язаний сплачувати внески на його утримання та управління, а відтак повернення сплачених позивачем коштів є необґрунтованим. При цьому, позивачем невірно обраний спосіб захисту у випадку незгоди останнього із визначеною часткою позивача на участь у загальному обсязі внесків. Також відповідач зауважив на відсутності правових підстав для компенсації витрат позивача на ремонт місць загального користування, оскільки рішення про проведення ремонту приймається загальними зборами співвласників будинку. У той же час, позивачем не доведено жодними доказами проведення ремонту та розмір даних витрат. Крім того, відповідач просив відмовити в стягненні збитків, оскільки позивачем не надано доказів передачі належних йому приміщень в оренду та їх відключення відповідачем від електропостачання.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що має відшкодовувати тільки фактичні витрати на управління будинком та пропорційно до площі належних позивачу приміщень. Оскільки позивач здійснив ремонт місць загального користування будинку самостійно, останній має право на відшкодування його вартості відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Вілліам Інвест Експерт» (далі ТОВ «КК «Вілліам Інвест Експерт», позивач) є власником нежитлового приміщення № 525 та нежитлового приміщення № 526 у багатоквартирному будинку за адресою: вул. Харківське шосе, буд. 19, м. Київ, 02090, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.06.2017.

Рішенням загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 від 01.08.2020 (протокол загальних зборів співвласників від 31.08.2020 № 2) затверджено статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 (нова редакція), що створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 19, що розташований на Харківському шосе у місті Києві.

Із матеріалів справи слідує, що позивач сплатив на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 12 926 грн., а саме: за платіжним дорученням № 83 від 02.10.2020 у сумі 1 500 грн. згідно рахунку № 10 від 10.09.2020, призначення платежу «експлуатаційні послуги за серпень 2020 р.»; за платіжним дорученням № 92 від 09.11.2020 у сумі 3 946 грн. згідно рахунку № 744 від 31.10.2020, призначення платежу «оплата за управління будинку згідно рахунку № 744 від 31.10.2020 р.»; за платіжним дорученням № 6073 від 15.04.2021 у сумі 3 946 грн. згідно рахунку № 154 від 26.03.2021, призначення платежу «оплата експлуатаційних послуг згідно рахунку № 154 від 26.03.2021 р.»; за платіжним дорученням № 6197 від 23.12.2021 у сумі 3 534 грн. згідно рахунку № 657 від 01.12.2021, призначення платежу «оплата за управління будинком приміщення № 525 та № 526 за грудень 2021 р». Також позивачем сплачено за платіжним дорученням від 21.02.2022 № 6243 за опалення приміщень № 525, 526 за грудень 2021 року січень 2022 року на суму 15781,08 грн.; за платіжним дорученням від 08.02.2022 № 6230 за електропостачання січень, передоплата на лютий-березень 2022 року на суму 10292,48 грн.

Разом із цим, 08.12.2021 позивач звернувся до відповідача з листом № 21/12/08-3П, отриманим останнім 08.12.2021 за № 812/1, щодо перерахунку експлуатаційного тарифу, в якому просив відповідача перерахувати нараховану позивачу вартість експлуатаційних послуг (вартість управління будинком) за 2020-2021 роки, а також щодо надання документів на підтвердження заборгованості позивача та щодо порядку формування тарифів ОСББ «ХШ Мега 19».

Як стверджує позивач, відповідач незаконно виставляв рахунки на оплату вартості управління будинком, оскільки між ними відсутні жодні договірні відносини, та відповідач не підтвердив правомірність розрахунку вартості даного тарифу. При цьому, відповідач не скоригував в сторону зменшення частку витрат на управління багатоквартирним будинком, яку повинен нести позивач, на суму витрат на управління багатоквартирним будинком, які позивачем безпосередньо понесені, а саме не виключив витрати на освітлення приміщень загального користування, прибирання, ремонт місць загального користування, охорону місць загального користування на 5 поверсі даного будинку, капітальні витрати на побудову місць загального користування встановлення стін, приладів для освітлення, придбання приладів для освітлення, будівельних матеріалів та матеріалів для оздоблення будинку.

У свою чергу, заперечення відповідача зводяться до того, що частка участі позивача на оплату вартості утримання будинку розрахована відповідно до його частки як співвласника будинку. Відтак, позивачу виставлялися за спірний період рахунки пропорційно його частки, які сплачувалися позивачем без заперечень.

За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до частини IV статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 частка співвласника в загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та цього статуту.

До матеріалів справи відповідачем долучено укладені ним договір про тимчасове надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.04.2019 № 64371012Р із Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі», договір на постачання електричної енергії споживачу від 01.04.2019 № 64371012ПВ із Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», договір від 01.04.2020 № 01/04/20-1, від 31.12.2021 № 31/12/21-1 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртерранова» щодо технічного обслуговування ліфта, договір на постачання теплової енергії від 01.12.2018 № 450512 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», договір про надання послуг щодо охорони майна, підтримання порядку та здійснення контрольно-перепускного режиму від 01.03.2020 № 177 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Гуард-Охорона», договір про надання послуг з охорони від 11.12.2020 № 01-11/12/20 із фізичною особою-підприємцем Нагорним Олександром Миколайовичем, договір про надання послуг з охорони від 09.09.2021 № 01/09-09-21 із Приватним підприємством «Редут Плюс», договір на фізичну охорону об`єкта від 06.12.2021 № 2112/ФО із Приватним підприємством «Фінанс Безпека», договір від 12.02.2020 № 02/1 із фізичною особою-підприємцем Трофіменком Олексієм Миколайовичем щодо вивозу побутового та будівельного сміття, договір про надання послуг від 01.11.2021 № 01/11/21-4 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртерранова». Також відповідачем надано за 2020-2021 роки штатні розписи, штатні розклади, відомості нарахування та виплати заробітної плати, відомості нарахування та виплати винагороди по цивільно-правовим договорам, виписку з банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк».

Водночас, позивачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження тверджень щодо понесення ним самостійних витрат на освітлення приміщень загального користування, прибирання, ремонт місць загального користування, охорону місць загального користування на 5 поверсі даного будинку, капітальні витрати на побудову місць загального користування встановлення стін, приладів для освітлення, придбання приладів для освітлення, будівельних матеріалів та матеріалів для оздоблення будинку.

Судом враховані пояснення позивача з приводу того, що під час проведення бойових дій на території Київської області були пошкоджені офісні приміщення, в яких зберігалися документи позивача, у зв`язку з чим останній не може надати в повному обсязі документи на підтвердження пред`явлених позовних вимог, зокрема, щодо понесення ним самостійних витрат на утримання місць загального користування.

Разом із цим, позивачем у позовній заяві не зазначено відомостей про місцезнаходження офісних приміщень позивача та не надано будь-яких доказів на підтвердження даних обставин, зокрема, й щодо знаходження всіх документів не за місцем знаходження юридичної особи позивача 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 4, оф. 706.

Поряд із цим, під час розгляду справи по суті позивач надав разом із заявою про відмову від частини позовних вимог додаткові докази щодо оренди ним офісних приміщень у Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет». Із даних документів слідує, що адвокат Войтович Л.В. принаймні впродовж року виступає представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод готових сніданків «Аеро-зет» на підставі відповідних договорів про надання правової допомоги від 03.08.2021 № 21/07Ю та від 09.05.2022 № 22/04Ю, та частина документів складена адвокатом у квітні та травні 2022 року, тобто в період звернення з даним позовом до суду.

Відтак, залишаючи дані докази без розгляду на підставі статті 207 ГПК України, суд зауважив, що представником позивача жодним чином не доведено, що такі докази не могли бути надані до справи під час підготовчого провадження, оскільки даний представник особисто підписувала деякі документи, які просить наразі долучити до матеріалів справи.

При цьому, позивач не був позбавлений права надати разом із позовною заявою інші докази, що можуть підтвердити викладені позивачем обставини понесенням ним витрат на утримання місць загального користування.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У той же час, фактично вимоги позивача зводяться до необхідності зменшення вже сплачених позивачем коштів по експлуатаційному тарифу на утримання будинку на суму витрат на управління багатоквартирним будинком, які поніс сам позивач.

Проте, згідно з частиною 4 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, в разі незгоди позивача із його часткою у загальному обсязі внесків і платежів на утримання будинку останній не позбавлений права на оспорювання визначення його частки в судовому порядку.

Більш того, позивачем не наведено обґрунтування щодо правової підстави, з якої слідує наявність зобов`язання у відповідача з повернення сплачених позивачем грошових коштів за надані експлуатаційні послуги.

Згідно з частинами 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Крім того, позивачем пред`явлено позовну вимогу про повернення грошових коштів у сумі вартості здійсненого ремонту місць загального користування будинку в сумі 117134 грн.

Як стверджує позивач, у 2020-2021 роках ним за власні кошти проведено ремонт приміщень загального користування будинку на суму 159 600 грн. Так, у 2020 році проведено ремонт у приміщеннях загального користування 5 поверху будинку, що знаходяться ліворуч від ліфту, на суму 95 900 грн. У 2021 році позивач провів ремонт загального коридору 5 поверху будинку, що знаходиться ліворуч від ліфту, та допоміжних приміщень будинку, в яких знаходяться сходи, що розміщені ліворуч від ліфту, з 3 по 5 поверх включно. Вартість ремонтних робіт становила: вартість ремонту загального коридору 5 поверху будинку, що знаходиться ліворуч від ліфту 35 800 грн.; вартість ремонту допоміжних приміщень будинку, в яких знаходяться сходи, що розміщені ліворуч від ліфту, з 3 по 5 поверх включно 27 900 грн.

У листі позивача від 08.12.2021 № 21/12/08-2П останній просив відповідача зарахувати до вартості експлуатаційних послуг вартість фактично витрачених коштів на виконання ремонтних робіт у 2020-2021 роки, однак відповідач вимогу не задовольнив.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані (зокрема, але не виключно) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

За приписами частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою.

За змістом статті 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

За твердженнями позивача, останній самостійно, без участі інших співвласників, здійснив у 2020-2021 роках ремонт місць загального користування будинку на суму 159 600 грн., однак зважаючи на усні заперечення керівника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 проти даної суми, заявляє вимогу про повернення грошових коштів у сумі 117 134 грн.

Натомість, згідно з частиною 9 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників.

У пункті 8 розділу ІІІ статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 зазначено, що рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від загальної кількості співвласників. Рішення загальних зборів оформлюється у формі протоколу, який підписується головою загальних зборів та засвідчується особистим підписом кожного учасника загальних зборів, із зазначенням результату його голосування («за» або «проти») в протоколі та/або листках опитування, які є невід`ємною частиною (додатком) протоколу.

Отже, виходячи зі змісту норм чинного законодавства та положень статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19, останніми не передбачено обов`язку чи права позивача на самостійне проведення ремонтних робіт.

При цьому позивачем не зазначено обставин, що зумовили проведення ним ремонту місць загального користування будинку, а також обставин погодження з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 розміру витрат на ремонт.

Тобто, проведення позивачем за його ініціативою ремонтних робіт місць загального користування здійснено за відсутності відповідного рішення загальних зборів співвласників та без погодження розміру витрат на ремонтні роботи.

Відтак, із положень норм чинного законодавства та статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19 не вбачається наявність правових підстав для повернення позивачу понесених за його ініціативою витрат на ремонт місць загального користування.

Суд наголошує на приписах статті 14 ЦК України, відповідно до яких цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Одночасно суд зауважує, що позивачем не надано до матеріалів справи жодних належних та допустимих доказів на підтвердження проведення ремонтних робіт та їх оплати.

Так, позивач у позовній заяві посилався на втрату ним всіх документів під час проведення бойових дій на території Київської області внаслідок пошкодження офісних приміщень.

Натомість, суд звертав увагу позивача на відсутність відомостей про місцезнаходження офісних приміщень позивача та будь-яких доказів на підтвердження втрати документів.

У той же час, позивач не був позбавлений права надати разом із позовною заявою інші докази, що можуть підтвердити викладені позивачем обставини понесенням ним витрат на проведення ремонтних робіт та їх оплати.

Під час розгляду справи по суті позивач заявляв клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос», що виступало підрядником при здійсненні ремонту місць загального користування будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, а також клопотання про витребування доказів проведення ремонтних робіт у вказаного товариства.

Утім, залишаючи без розгляду відповідні клопотання на підставі статті 207 ГПК України, суд в тому числі наголосив, що правовідносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційний центр «Гудос» виникли ще до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати відповідні клопотання під час підготовчого провадження.

Приписи частини 4 статті 13 ГПК України встановлюють, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем як правових підстав для повернення грошових коштів у сумі вартості здійсненого ремонту місць загального користування будинку в сумі 117134 грн., так і не підтвердження жодними доказами розміру заявленої до стягнення суми.

Щодо пред`явлених позивачем вимог про стягнення 35340 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, завданої у зв`язку з неотриманням орендної плати за здачу в оренду належних позивачу на праві власності приміщень у будинку за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, суд дійшов висновку про наступне.

Із наведених у позовній заяві пояснень слідує, що позивач на підставі договору оренди приміщення № 525 та № 526, що знаходяться за адресою: Харківське шосе, буд. 19, м. Київ, 02090, здавав дані приміщення в оренду, за умовами якого орендар має право не сплачувати орендну плату в разі невідповідності приміщень санітарним нормам та правилам, а також мати необхідну інфраструктуру, у тому числі і електропостачання та теплопостачання. Вартість оренди одного квадратного метра приміщення позивача становить згідно договору оренди 200 грн. на місяць.

У той же час, як стверджує позивач, у період з травня 2020 року по травень 2021 року відповідач здійснив відключення приміщень позивача від електропостачання та теплопостачання, у зв`язку з чим останній звертався до відповідача з відповідним листом. Натомість, правління ОСББ «ХШ Мега 19» дозволило підключення до електропостачання лише у квітні 2021 року. Після того, у лютому 2022 року відповідач також здійснив відключення приміщень позивача від електропостачання та теплопостачання, про що між позивачем та орендарем зазначених приміщень складено відповідний акт.

Відтак, у листі від 08.12.2021 № 21/12/08-4П позивач просив відповідача надати документи на підтвердження заборгованості позивача та порядок формування тарифів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ХШ Мега 19.

За розрахунком позивача загальна вартість місячної оренди належних позивачу приміщень № 525, площею 101, 7 кв. м. та № 526, площею 75 кв. м., становить 35 340 грн., що заявлена позивачем в якості упущеної вигоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 923/700/17.

Натомість, до матеріалів позовної заяви жодних доказів на підтвердження передачі в оренду належних позивачу приміщень № 525, № 526, розташованих за адресою: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, не надано. Також відсутні належні та допустимі докази відключення відповідачем приміщень позивача від електропостачання та теплопостачання.

У свою чергу, позивач у позовній заяві вказував, що жодні докази внаслідок проведення бойових дій на території Київської області та пошкодження його офісних приміщень не зберіглися.

Як зазначено судом вище, відповідних відомостей про місцезнаходження офісних приміщень позивача та будь-яких доказів на підтвердження втрати документів останнім у позові не наводилося.

Разом із цим, під час розгляду справи по суті представник позивача подав до суду клопотання про залучення релігійної організації «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» до участі у справі в якості третьої особи, а також про витребування доказів у вказаної організації, що виступала орендарем належних позивачу приміщень № 525, № 526.

Однак, залишаючи без розгляду відповідні клопотання на підставі статті 207 ШПК України, суд зазначив, що правовідносини між позивачем та релігійною організацією «Релігійна громада «Християнська церква повного Євангелія «Християнський соціальний центр «Новий час» у Дніпровському районі м. Києва» виникли ще до відкриття провадження у справі, а відтак позивачем не доведено відсутності в нього процесуальної можливості подати вказані клопотання під час підготовчого провадження.

До того ж, перебуваючи в договірних відносинах із орендарем, позивач не довів неможливість отримання ним у орендаря під час підготовки позову другого примірника (копії) договору оренди, а також неможливість подання інших доказів, зокрема, виписки з банківського рахунку позивача щодо отримання орендної плати в певний період та не отримання в спірний період.

Згідно з частиною 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Отже, позивачем не доведено повного складу цивільного правопорушення відповідача, а саме наявність та розмір збитків, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними позивачу збитками.

Наведене виключає можливість покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків (упущеної вигоди).

Окремо суд також вважає за необхідне наголосити, що в тексті позовної заяви позивачем наводилося обґрунтування нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суми сплачених позивачем та неповернутих відповідачем коштів по експлуатаційному тарифу в розмірі 12926 грн., неповернутих коштів у сумі 117134 грн. за ремонт позивачем місць загального користування та на суму збитків у розмірі 35340 грн., однак у прохальній частині позову відповідні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивачем не заявлені.

У той же час, у заяві про відмову від частини позовних вимог, поданої під час розгляду справи по суті, позивач заявив до стягнення з відповідача нараховані на суму 12926 грн. інфляційні втрати в розмірі 1325,28 грн. та 335,36 грн. три процентів річних, що фактично є збільшенням розміру позовних вимог.

Утім, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт про відмову від частини позовних вимог у частині збільшення розміру позовних вимог щодо стягнення 1325,28 грн. інфляційних втрат та 335,36 грн. трьох процентів річних залишено без розгляду на підставі статті 207 ГПК України.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Консалтингова компанія Вілліам Інвест Експерт відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 19.09.2022 року.

Суддя К.В. Полякова