ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/577/22

За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, код ЄДРПОУ - 38727770) в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ренійського морського порту) (68802, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Рені, вул. Дунайська, 188, код ЄДРПОУ - 38728465, електронна адреса: , )

За участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд.15, код ЄДРПОУ - 20984091, електронна адреса: )

До відповідача: Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря (65114, м. Одеса, вул.12-а лінія 6-ї станції Люстдорфської дороги, 22, код ЄДРПОУ - 3801686, електронна адреса: )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники сторін:

Від позивача: Арабаджи І.А. - в порядку самопредставництва;

Від третьої особи: Кравченко Ю.В. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від третьої особи: Кравченко Ю.В. - в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ренійського морського порту) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення заборгованості у розмірі 9 247 грн 82 коп., інфляційних втрат у розмірі 1 665 грн 57 коп., 3% річних у розмірі 685 грн 89 коп.

Ухвалою суду від 11.04.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/577/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 27.05.2022р. призначено судове засідання на 12.07.2022р. Ухвалою суду від 12.07.2022р. залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та відкладено судове засідання на 04.08.2022р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2022р. судове засідання відкладено на 23.08.2022р. Ухвалою суду від 23.08.2022р. відкладено розгляд справи на 06.09.2022р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та продовження строку його дії до 21.11.2022р., суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, що надійшла до суду 23.08.2022р.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 29.07.2022р.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях свою позицію у справі виклала у поясненнях, що надійшли до суду 06.09.2022р.

Позивач у справі зазначив, що 23.09.2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар), балансоутримувач- Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (правонаступник ДП «Ренійський морський торговельний порт»), був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №, на виконання якого Орендодавець передав Орендарю за актом приймання-передачі від 23.09.2005р. в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188 та перебуває на балансі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з метою службового використання.

Згідно п.10.1 договору оренди він укладений терміном до 31.08.2006р. включно, та був продовжений сторонами до 31.08.2019р. включно.

За умовами п.10.6, п.10.7 договору оренди у разі припинення цього договору об`єкт оренди повертається Орендарем Орендодавцю за участю Балансоутримувача згідно порядку, встановленому чинним законодавством на момент повернення орендованого майна. Об`єкт оренди вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Відповідно до п.5.8 договору оренди Орендар зобов`язаний укласти з Балансоутримувачем об`єкта оренди договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання об`єкта оренди, надання комунальних послуг Орендарю та користування земельною ділянкою.

Як зазначає позивач, на виконання п.5.8 договору оренди, 01.02.2018р. між ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Балансоутримувач) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар) був укладений Договір №16-П-РЕФ-18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, відповідно до п.1.1 якого Балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання в належному стані зазначеної будівлі, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача, пов`язаних з цим, пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Згідно п.6.1 Договору №16-П-РЕФ-18 його укладено на строк з 01.01.2018р. до 31.12.2018р. включно, згідно з ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.4.1 Договору Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт згідно наказу №781 від 11.12.2017р. Загальна сума Договору на 2018 рік 34 562 грн 30 коп. з ПДВ. Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним. Орендар проводить оплату на підставі актів виконаних робіт протягом 10 календарних днів з дати виставлення акта та повертає Балансоутримувачу один примірник належним чином оформленого акта виконаних робіт. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством України (п.4.3).

Додатковою угодою від 10.02.2019р. до Договору №16-П-РЕФ-18 сторони виклали п.4.1 Договору у новій редакції: «Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним, згідно наказу №780/21 від 29.11.2018р. Загальна сума Договору на І квартал 2019р. складає 12 610 грн 66 коп., в т.ч ПДВ 2 101 грн 78 коп.». Крім того, строк дії Договору продовжено до 31.03.2019р. включно.

За умовами п. 6.2 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Пунктом 6.4.3 Договору встановлено, що чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, припинення або закінчення терміну дії договору оренди, зазначеного у п.1.1 цього Договору.

Позивач зазначив, що згідно акта прийому-передачі майна (повернення) від 06.09.2019р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря повернула Балансоутримувачу об`єкт оренди - нежитлове приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, у зв`язку із чим Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» дійшло висновку про те, що орендні правовідносини сторін існували до 06.09.2019р.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, супровідним листом від 31.07.2019р. за №1107/21-03-04 він направив на адресу відповідача рахунки №НМ-77, вк/93 від 31.07.2019р. та акт виконаних робіт за липень 2019р. Зазначений акт було підписано без зауважень, рахунок №вк/93 від 31.07.2019р. оплачено, а рахунок №НМ-44 на суму 4 203 грн 55 коп. до Договору №16-П-РЕФ-18 оплачено не було.

Супровідним листом від 03.09.2019р. за №1230/21-03-04 позивач направив на адресу відповідача рахунки №НМ-86, вк/95 від 31.08.2019р.,Є152 від 31.08.2019р. та акт виконаних робіт за серпень 2019р. Рахунок №вк/95 від 31.082019р. та рахунок №Є152 від 31.08.2019р. було оплачено, а рахунок №НМ-86 на суму 4 203 грн 55 коп. до Договору №16-П-РЕФ-18 оплачено не було. Крім того, відповідач не повернув підписаним акт виконаних робіт за серпень 2019р.

Супровідним листом від 01.10.2019р. за №1380/21-03-04 позивач направив на адресу відповідача рахунки №НМ-97 від 30.09.2019р. та акт виконаних робіт за вересень 2019р. Але, рахунок №НМ-97 від 30.09.2019р. на суму 840 грн 72 коп. до Договору №16-П-РЕФ-18 оплачено не було. Крім того, відповідач не повернув підписаним акт виконаних робіт за вересень 2019р.

Таким чином, за розрахунком Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» заборгованість Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна становить 9 247 грн 82 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв на адресу Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря претензії від 03.09.2019р., від 01.10.2019р., від 31.10.2019р., але відповіді не отримав.

Також позивач зауважив, що відповідно до п.2.25 Договору Орендар зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки Балансоутримувача з відшкодування витрат по утриманню будівлі, але не дотримався зазначеної мови Договору та положень ст.530 Цивільного кодексу України, у зв`язку із чим виникли підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір нарахованих 3% річних становить 685 грн 89 коп., а розмір інфляційних втрат - 1 665 грн 57 коп.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодування витрат Балансоутримувача по утриманню будівлі позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря на свою користь заборгованість у розмірі 9 247 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 685 грн 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 665 грн 57 коп.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно акта прийому-передачі майна (повернення) від 06.09.2019р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря повернула Балансоутримувачу об`єкт оренди - нежитлове приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188.

У п.2 зазначеного акту сторони підтвердили, що з моменту підписання цього акта відсутні жодні претензії щодо складу та стану майна, зазначеного п.1 акта, а також щодо взаємних розрахунків за його платне користування.

Крім того, як зазначає відповідач, за договором оренди № він користувався нежитловим приміщенням, загальною площею 45,0 кв.м, що розташоване за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188.

Відповідно до п.2 наданого позивачем до матеріалів справи наказу Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 11.12.2017р. №781, згідно розрахунку з відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення Інспекції на території Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» їх вартість складає 2400 грн 16 коп.

Однак, доданий до матеріалів справи розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення, складений відносно ТОВ «ДСЛ України», яке не має відношення до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря.

Крім того, як зазначає відповідач, у розрахунку зазначено суму відшкодування витрат, виходячи з площі орендованого приміщення 32,3 кв.м.

Додатковою угодою від 10.02.2019р. до Договору №16-П-РЕФ-18 сторони виклали п.4.1 Договору у новій редакції: «Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним, згідно наказу №780/21 від 29.11.2018р. Загальна сума Договору на І квартал 2019р. складає 12 610 грн 66 коп., в т.ч ПДВ 2 101 грн 78 коп.». Крім того, строк дії Договору продовжено до 31.03.2019р. включно.

При цьому, відповідно до п.2 наказу Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.11.2018р. №780/2, розмір відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення Інспекції на території Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» складає 3 502 грн 96 коп.

Однак, доданий до матеріалів справи розрахунок відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення, затверджений наказом позивача від 29.11.2018р. №780/21, складений відносно ТОВ «ДСЛ України», яке не має відношення до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, та виходячи з площі орендованого приміщення 32,3 кв.м, натомість як відповідач орендував приміщення площею 45 кв.м.

Також, відповідач зазначає, що він дійсно не підписував актів виконаних робіт за серпень та вересень 2019р, а отже, не погоджував їх.

Наданий позивачем витяг з журналу рахунків та актів наданих послуг станом з 01.07.2019р. по 30.11.2020р. не містить переліку робіт та послуг, пов`язаних з обслуговуванням, утриманням та експлуатацією будівлі прибудинкової території, у зв`язку із чим не може бути доказом надання послуг.

Відповідач також зауважив, що позивачем до матеріалів справи не надано первинних документів на підтвердження понесення відповідних витрат за період липень, серпень, вересень 2019р.

Відсутність підстав для стягнення заборгованості, на думку відповідача, свідчить про те, що вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних також не підлягають задоволенню.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представників сторін, суд встановив, що 23.09.2005р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар), балансоутримувач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (правонаступник ДП «Ренійський морський торговельний порт»), був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №, на виконання якого Орендодавець передав Орендарю за актом приймання-передачі від 23.09.2005р. в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188 та перебуває на балансі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», з метою службового використання.

Відповідно до п.5.8 договору оренди Орендар зобов`язаний укласти з Балансоутримувачем об`єкта оренди договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання об`єкта оренди, надання комунальних послуг Орендарю та користування земельною ділянкою.

Враховуючи умови п.5.8 Договору оренди, 01.02.2018р. між ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Балансоутримувач) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар) був укладений Договір №16-П-РЕФ-18 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, відповідно до п.1.1 якого Балансоутримувач забезпечує обслуговування та утримання в належному стані зазначеної будівлі, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача, пов`язаних з цим витрат пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, між сторонами склалися правовідносини щодо надання послуг, а саме: Балансоутримувач виконує комплекс робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі у належному стані, і несе у зв`язку із цим певні витрати, а Орендар оплачує ці витрати Балансоутримувача пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п.2.1.1 Договору №16-П-РЕФ-18 Балансоутримувач зобов`язується забезпечити виконання комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі у належному стані.

Натомість, відповідно до п.2.2.5 Договору Орендар зобов`язується вчасно сплачувати рахунки Балансоутримувача з відшкодування витрат по утриманню будівлі.

Таким чином, між сторонами за Договором виникли цивільно-правові зобов`язання.

Згідно п.6.1 Договору №16-П-РЕФ-18 його укладено на строк з 01.01.2018р. до 31.12.2018р. включно, згідно з ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.4.1 Договору Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт згідно наказу №781 від 11.12.2017р. Загальна сума Договору на 2018 рік 34 562 грн 30 коп. з ПДВ. Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним. Орендар проводить оплату на підставі актів виконаних робіт протягом 10 календарних днів з дати виставлення акта та повертає Балансоутримувачу один примірник належним чином оформленого акта виконаних робіт. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством України (п.4.3).

Додатковою угодою від 10.02.2019р. до Договору №16-П-РЕФ-18 сторони виклали п.4.1 Договору у новій редакції: «Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним, згідно наказу №780/21 від 29.11.2018р. Загальна сума Договору на І квартал 2019р. складає 12 610 грн 66 коп., в т.ч ПДВ 2 101 грн 78 коп.». Крім того, строк дії Договору продовжено до 31.03.2019р. включно.

За умовами п. 6.2 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Пунктом 6.4.3 Договору встановлено, що чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, припинення або закінчення терміну дії договору оренди, зазначеного у п.1.1 цього Договору.

Згідно акта прийому-передачі майна (повернення) від 06.09.2019р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря повернула Балансоутримувачу об`єкт оренди - нежитлове приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188.

Отже, орендні правовідносини сторін існували до 06.09.2019р.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.4.1 Договору Балансоутримувач здійснює виставлення рахунків та актів виконаних робіт згідно наказу №781 від 11.12.2017р. або згідно наказу №780/21 від 29.11.2018р. протягом 3-х перших днів місяця наступного за звітним.

При цьому, у п.4.1 Договору не зазначено, який саме орган видав наказ №781 від 11.12.2017р. або наказ №780/21 від 29.11.2018р., та яке відношення цей наказ та орган, який його видав, мають до Балансоутримувача, об`єкта оренди і до Орендаря, у зв`язку із чим, виходячи з положень Договору, посилання позивача у справі на затвердження розрахунків відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря наказами №781 від 11.12.2017р. та №780/21 від 29.11.2018р., виданими начальником Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», сприймається судом критично.

Згідно п.4.3 Договору Орендар проводить оплату на підставі актів виконаних робіт протягом 10 календарних днів з дати виставлення акту та повертає Балансоутримувачу один примірник належним чином оформленого акту виконаних робіт. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством України.

Але, з наданих позивачем до матеріалів справи актів виконаних робіт (надання послуг) вбачається, Балансоутримувач надав послуги з розрахунку відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення, а не послуги із забезпечення виконання комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі у належному стані, як то передбачено умовами Договору №16-П-РЕФ-18.

Згідно наданих позивачем до матеріалів справи рахунків на оплату виконаною Балансоутримувачем послугою є «розрахунок з відшкодування витрат по утриманню орендованого приміщення».

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що позивачем у справі Державній екологічній інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря Балансоутримувачем надавалися передбачені умовами Договору №16-П-РЕФ-18 послуги із забезпечення виконання комплексу робіт, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі у належному стані, у зв`язку із чим у відповідача були відсутні підстави для оплати рахунків №НМ-44 на суму 4 203 грн 55 коп., №НМ-86 на суму 4 203 грн 55 коп., №НМ-97 від 30.09.2019р. на суму 840 грн 72 коп.

Також, слід зауважити, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів того, що Балансоутримувач взагалі поніс якісь витрати, пов`язані з утриманням орендованого нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 45,0 кв.м, що розміщене за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, або з утриманням всієї будівлі.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря заборгованості у розмірі 9 247 грн 82 коп. з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна задоволенню не підлягає.

Вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 665 грн 57 коп., 3% річних у розмірі 685 грн 89 коп. у даному випадку є похідними від вимоги про стягнення заборгованості, і не підлягають задоволенню у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.4 зазначеної статті Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019р. № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

На підставі вищенаведеного, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ренійського морського порту) до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення заборгованості у розмірі 9 247 грн 82 коп., інфляційних втрат у розмірі 1 665 грн 57 коп., 3% річних у розмірі 685 грн 89 коп. - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст рішення складено 12 вересня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога