ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

"08" вересня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/773/21

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Патент, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 2 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_2 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_3 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_4 , м. Ужгород Закарпатської області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 на підставі Державного акту серії II-ЗК № 001809 від 21.03.1995 року; визнання недійсним рішення Ужгородської міської ради № 423 від 07.09.2021 року Про припинення права постійного користування земельною ділянкою,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

представники:

Позивача Шерегі В.М., адвокат, ордер серії АО № 1023376 від 20.09.2021 року

Відповідача 1 Пекар В.І., представник у порядку самопредставництва

Відповідача 2 не з`явився

Третьої особи гр. ОСОБА_1 не з`явився

Третьої особи гр. ОСОБА_2 не з`явився

Третьої особи гр. ОСОБА_3 ОСОБА_3 .

Третьої особи гр. ОСОБА_4 ОСОБА_4

СУТЬ СПОРУ: Товариство з додатковою відповідальністю Патент, м. Ужгород Закарпатської області звернулося до суду з позовом до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області та до відповідача 2 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 на підставі Державного акту серії II-ЗК № 001809 від 21.03.1995 року; визнання недійсним рішення Ужгородської міської ради № 423 від 07.09.2021 року Про припинення права постійного користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 11.10.2021 року до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, гр. ОСОБА_1 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_2 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_3 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_4 , м. Ужгород Закарпатської області.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі № 907/773/21 в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_2 , м. Ужгород Закарпатської області, гр. ОСОБА_3 , м. Ужгород Закарпатської області та гр. ОСОБА_4 , м. Ужгород Закарпатської області; підготовче засідання призначено на 03.11.2021 року. Явку уповноважених представників учасників процесу у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачам строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії таких позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачам відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву. Встановлено залученим третім особам строк на подання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову до 01.11.2021 року.

Ухвалами суду від 03.11.2021 року, 30.11.2021 року, 27.01.2022 року, 01.03.2022 року, 26.05.2022 року та 11.08.2022 року підготовчі засідання відкладалися з підстав, наведених в ухвалі суду.

Відповідач 2 явку уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Третя особа гр. ОСОБА_2 явку уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечив, натомість, представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслала клопотання б/н від 08.09.2022 року (вх. № 02.3.1-02/4614/22 від 08.09.2022 року), яким просить провести підготовче засідання у справі без її участі та підтримує подане гр. ОСОБА_1 клопотання про закриття провадження у справі.

Третя особа гр. ОСОБА_1 явку уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечив, при цьому, через систему Електронний суд подав заяву б/н від 08.09.2022 року (вх. № 02.3.1-02/4636/22 від 08.09.2022 року), за змістом якої гр. ОСОБА_1 просить суд провести підготовче засідання за його відсутності та наполягає на задоволенні раніше поданого клопотання про закриття провадження у справі.

При цьому, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 через систему Електронний суд подав клопотання б/н від 12.12.2021 року (вх. № 02.3.1-02/9031/21 від 13.12.2021 року) про закриття провадження у даній справі, мотивоване тим, що між ним, як фізичною особою, та позивачем Товариством з додатковою відповідальністю Патент із 1994 року тривають спори із приводу користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Так, пунктом 1.35 рішення Ужгородської міської ради від 29.11.2021 року за № 515 гр. ОСОБА_1 затверджено проєкт землеустрою земельної ділянки (кадастровий? номер :64:001:0093) площею 0,0644 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , та вирішено передати її у власність останньому.

Як стверджує третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 , передумовою отримання безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що належить останньому на праві власності, було припинення права користування земельною ділянкою позивачем, оскільки вищезазначений житловий будинок розміщений на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , на яку Товариству з додатковою відповідальністю Патент видано Державний акт, однак, останнє, у свою чергу, вказану ділянку не використовує.

При цьому, гр. ОСОБА_1 зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом, ТДВ Патент заявило вимогу про визнання недійсним рішення Ужгородської міської ради № 423 від 07.09.2021 року Про припинення права постійного користування земельною ділянкою, якою фактично чиняться перешкоди у реєстрації прав власності фізичним особам, що залучені до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Тобто, на переконання заявника, між сторонами виник спір із приводу володіння та користування земельною ділянкою, при цьому, позивач має майновий інтерес щодо конкретного об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, на частині якої розташований належні гр. ОСОБА_1 житловий будинок та відповідні господарські споруди, і на зазначену частину ділянки останній претендує як фізична особа. Відтак, на думку заявника, у даному випадку існує спір про право цивільне, що, у свою чергу, не підлягає розгляду в порядку господарського та адміністративного судочинства, оскільки оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування створює перепони в реалізації права на отримання третьою особою земельної ділянки під час здійснення встановленої чинним законодавством процедури щодо надання її у власність.

З огляду на вищевикладені обставини, гр. ОСОБА_1 наголошує на наявності підстав для застосування судом приписів п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та закриття провадження в даній справі.

Присутній у підготовчому засіданні представник позивача підтримав викладені ним у письмових запереченнях б/н від 07.09.2022 року (вх. № 02.3.1-02/4581/22 від 07.09.2022 року) аргументи із приводу відсутності підстав для закриття провадження у справі та наголосив, що клопотання відповідного змісту подане особою, яка не є стороною спірних правовідносин у розумінні ст. 45 ГПК України.

Представник відповідача 1, покликаючись на доводи, наведені ним у письмових поясненнях б/н від 06.09.2022 року (вх. № 02.3.1-02/4560/22 від 06.09.2022 року), зазначив про те, що в розрізі заявлених позивачем вимог про визнання недійсним рішення Ужгородської міської ради та визнання права постійного користування земельною ділянкою комунальної власності належним відповідачем є Ужгородська міська рада, що, у свою чергу, нівелює аргументи гр. ОСОБА_1 із приводу наявності підстав для закриття провадження у справі.

Присутні у підготовчому засіданні треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 підтримали заявлене гр. ОСОБА_1 клопотання та наполягали на його задоволенні.

Проаналізувавши доводи, наведені гр. ОСОБА_1 у поданому ним клопотанні про закриття провадження у справі, та заслухавши у підготовчому засіданні аргументи інших учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка, із огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 Цивільного кодексу України, є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З аналізу вищенаведених правових норма випливає, що з метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто, діяти в межах встановленої компетенції. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У порядку господарського судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин.

Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що визначальними ознаками приватно-правових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта.

Крім того, господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватно-правового характеру, тобто, з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права та пов`язаних зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватно-правовий характер, необхідно враховувати, що виходячи з положень ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України, ст. 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватно-правових відносинах, тобто, прав власників земельних ділянок.

У відповідності до положень ст. ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 Господарського кодексу України та ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.

Вищенаведене, у свою чергу, дозволяє дійти висновку про те, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, які виникають із правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, котрі виникають із земельних відносин приватно-правового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відносяться до юрисдикції господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у межах спірних правовідносин є юридична особа Товариство з додатковою відповідальністю Патент. У свою чергу, підставою для звернення до суду з вказаним позовом стало прийняття органом місцевого самоврядування, як учасником цивільно-правових відносин, що реалізує повноваження землерозпорядника, спірного рішення, яким, на думку позивача, було порушено його права як землекористувача.

При цьому, участь у справі громадянина в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на права чи інтереси якої може вплинути судове рішення в даній справі, не є визначальною ознакою для встановлення підвідомчості, враховуючи суб`єктний склад спору, а також предмет і підстави позову у їх сукупності.

Крім того, у позивача відсутні будь-які вимоги до гр. ОСОБА_1 як до фізичної особи, оскільки суб`єктами порушення прав ТДВ Патент позивачем визначено Ужгородську міську раду та Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданого гр. ОСОБА_1 клопотання про закриття провадження у даній справі.

Відповідачі скористалися наданим їм правом та подали суду відзиви на позовну заяву. Позивач подав суду відповідь на відзив. Треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 подали суду письмово висловлені позиції по суті спору.

У даному підготовчому засіданні представники позивача, відповідача 1 та треті особи гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наголосили на тому, що повідомили суд про всі обставини справи, які їм відомі; зазначили про подання ними всіх доказів, якими обґрунтовано позов та заперечення у даній справі, та які необхідні для розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що на стадії підготовчого провадження у справі остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; здійснені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті; забезпечені сторонам права, надані ст. 42 Господарського процесуального кодексу України з метою всебічного, повного й об`єктивного вирішення спору, суд вважає за можливе закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

При цьому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Приписами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення судом учасникам у даній справі реалізації їх процесуальних прав, дотримання рівності сторін та змагальності процесу, а також з огляду на графік розгляду призначених до слухання інших справ, які перебувають у провадженні судді Пригари Л.І., суд доходить висновку про призначення судового засідання у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 182, 185, 234 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів гр. ОСОБА_1 про закриття провадження у справі № 907/773/21.

2. Закрити підготовче провадження у справі № 907/773/21.

3. Призначити справу № 907/773/21 до судового розгляду по суті.

4. Судове засідання призначити на 18 жовтня 2022 р. на 15:00 год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а в залі судових засідань № 1.

5. Відповідно до вимог ст. 169 ГПК України встановити учасникам справи обов`язок подавати суду заяви, клопотання і заперечення щодо процесуальних питань, а також додаткові письмові пояснення тільки у письмовій формі з доказами їх надсилання учасникам справи.

6. Явку уповноважених представників учасників процесу у судове засідання визнати обов`язковою.

7. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

8. Дана ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

9. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Пригара Л.І.