РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2022Справа № 910/6233/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Приватного підприємства «Торговельний дім "Автоден"», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "То Рест"», м. Київ

про стягнення 120 225,33 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Торговельний дім "Автоден"» (далі - ПП «ТД "Автоден"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "То Рест"» (далі - ТзОВ «ТД "То Рест"»/відповідач) про стягнення 120 225,33 грн, у тому числі: 82 346, 36 грн - основного боргу, 11 299,71 грн - пені, 1 207,44 грн - 3% річних, 9 929,99 грн - 10% додаткового штрафу та 15 441,83 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №38-20 від 04.03.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.07.2022 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.08.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву разом із відзивом, в якому ТзОВ «ТД "То Рест"» зазначає про часткову сплату основного боргу, яка не врахована позивачем, внаслідок чого невірно визначено суму заборгованості. Водночас, відповідач заперечує щодо розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката позивача.

05.09.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог внаслідок часткової сплати відповідачем суми основного боргу, в якій ПП «ТД "Автоден"» просить суд стягнути з ТзОВ «ТД "То Рест"» 56 346,36 грн - основного боргу, 11 299,71 грн - пені, 1 207,44 грн - 3% річних, 9 929,99 грн - 10% додаткового штрафу та 15 441,83 грн - інфляційних втрат.

08.09.2022 до канцелярії суду від позивача вдруге надійшла заява про зменшення позовних вимог внаслідок часткової сплати відповідачем суми основного боргу, в якій ПП «ТД "Автоден"» просить суд стягнути з ТзОВ «ТД "То Рест"» 50 346,36 грн - основного боргу, 11 299,71 грн - пені, 1 207,44 грн - 3% річних, 9 929,99 грн - 10% додаткового штрафу та 15 441,83 грн - інфляційних втрат. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача понесені ПП «ТД "Автоден"» судові витрати.

Так, частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приймаючи до уваги доводи, якими ТзОВ «ТД "То Рест"» обґрунтовує заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позов, суд визнає поважними причини пропуску процесуального строку на здійснення такої процесуальної дії, що має наслідком прийняття відзиву на позовну заяву до розгляду.

Крім того, суд, дослідивши подані ПП «ТД "Автоден"» заяви про зменшення розміру позовних вимог та обґрунтування, керуючись ст. 46 ГПК України, прийняв їх до розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 між Приватним підприємством «Торговельний дім "Автоден"» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "То Рест"» (далі - покупець) укладено договір поставки № 38-20, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставляти (передавати у власність) покупця товар (партію товару) у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язався приймати товар (партію товару) та проводити оплату за товар (партію товару) на умовах даного договору.

Згідно п. 2.3. договору зобов`язання по поставці товару (партії товару) виникають на підставі погодженого та затвердженого постачальником замовлення.

Ціна товару (партії товару) зазначається в видаткових (товарних) накладних, які є невід`ємною частиною договору (п. 4.1. договору).

У відповідності до п. 5.1. договору оплата товару за договором здійснюється покупцем на наступних умовах: розрахунок за першу партію товару здійснюється покупцем шляхом оплати 100% вартості товару (партії товару). Розрахунок за наступні партії товару відбувається на протязі та не пізніше 14 календарних днів з дня передачі товару (партії товару) покупцю у безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, зазначений в п. 15 договору. Партією товару вважається товар, поставлений по одній накладній. Поставлений товар повинен бути сплачений покупцем до закінчення терміну відстрочення платежу.

У п. 7.2.1. договору встановлено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не оплати за кожен день прострочення з дня виникнення до дня фактичної оплати. У разі прострочення сплати вартості товару (партії товару) більш ніж на 7 (сім) календарних днів покупець зобов`язаний сплатити постачальнику додатковий штраф у розмірі 10% від вартості партії товару. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання не припиняється через шість місяців і нарахування за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання (п. 8.1. договору).

В п. 8.2. договору сторони погодили, якщо ні одна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору письмово не попередить іншу сторону про бажання розірвати договір, то цей договір вважається продовженим на 1 (один) рік і на тих же умовах.

На виконання умов цього договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 99 300,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №34 від 17.01.2022 на суму 21 467,04 грн, №74 від 01.02.2022 на суму 58 620,96 грн, №100 від 16.02.2022 на суму 19 212,00 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 48 953,64 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 408 від 20.06.2022, № 421 від 27.06.2022, № 462 від 13.07.2022, №494 від 25.07.2022, № 521 від 28.07.2022, № 8712 від 03.08.2022, № 597 від 17.08.2022, №660 від 29.08.2022.

05.07.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою за вих. №05-1/22 про погашення заборгованості за поставлений товар. Проте, відповідач вимогу у повному обсязі не задовольнив.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ТзОВ «ТД "То Рест"» борг у розмірі 50 346,36 грн, пеню в сумі 11 299,71 грн, штраф у розмірі 9 929,99 грн, 3% річних у сумі 1 207,44 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 441,83 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом вище встановлено, що 04.03.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №38-20, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 99 300,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №34 від 17.01.2022, №74 від 01.02.2022, № 100 від 16.02.2022.

Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 48 953,64 грн, внаслідок чого у ТзОВ «ТД "То Рест"» утворилась заборгованість в сумі 50 346,36 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до п. 5.1. договору оплата товару за договором здійснюється покупцем на наступних умовах: розрахунок за першу партію товару здійснюється покупцем шляхом оплати 100% вартості товару (партії товару). Розрахунок за наступні партії товару відбувається на протязі та не пізніше 14 календарних днів з дня передачі товару (партії товару) покупцю у безготівковому порядку на банківський рахунок постачальника, зазначений в п. 15 договору. Партією товару вважається товар, поставлений по одній накладній. Поставлений товар повинен бути сплачений покупцем до закінчення терміну відстрочення платежу.

Судом встановлено, що відповідач за поставлений товар у повному обсязі не розрахувався, що не заперечується ТзОВ «ТД "То Рест"» у поданому відзиві на позовну заяву.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ТзОВ «ТД "То Рест"» порушено умови договору поставки №38-20 від 04.03.2020 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 50 346,36 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 11 299,71 грн, штраф у розмірі 9 929,99 грн, 3% річних в сумі 1 207,44 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 441,83 грн, нараховані по кожній видатковій накладній окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 7.2.1. договору встановлено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не оплати за кожен день прострочення з дня виникнення до дня фактичної оплати. У разі прострочення сплати вартості товару (партії товару) більш ніж на 7 (сім) календарних днів покупець зобов`язаний сплатити постачальнику додатковий штраф у розмірі 10% від вартості партії товару. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання не припиняється через шість місяців і нарахування за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій здійснюється за період, передбачений в п. 7.2.1. договору.

Суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та штрафу, передбаченого п. 7.2.1. договору, і встановив, що ці розрахунки обчислено арифметично вірно, відповідно ці вимоги також підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що в останньому допущено арифметичну помилку.

Так, за розрахунком суду обґрунтованими до стягнення є суми 3% річних у розмірі 1 207,44 грн та інфляційних втрат у розмірі 11 992,88 грн.

З поданої заяви про зменшення позовних вимог також вбачається, що позивач просить суд покласти судові витрати на відповідача, оскільки відповідачем частково погашено основний борг після відкриття провадження у цій справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо заявлених ТзОВ «Торговий дім Левада» вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 500,00 грн та поштових витрат в сумі 30,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 29 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивачем заявлено до стягнення 28 500,00 грн витрат на правову допомогу.

На підтвердження цих витрат позивачем надано суду: договір про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2022, укладений між Адвокатським об`єднанням «Антарес» та ПП «ТД "Автоден"», додаткову угоду № 1 від 12.07.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2022, акт № 1 від 14.07.2022 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2022 на суму 28 500,00 грн, рахунок на оплату на суму 28 500,00 грн.

Так, відповідно до п. 3.1. договору розмір гонорару Адвокатського об`єднання за цим договором та порядок його сплати вказуються у додатковій угоді до цього договору, який є невід`ємною його частиною.

Згідно п. 1 додаткової угоди № 1, відповідно до п. 3.1. договору клієнт зобов`язується на користь Адвокатського об`єднання гонорар, розмір якого визначається шляхом множення фактичної кількості годин, витрачених адвокатом на надання правової (правничої) допомоги за договором, на вартість 1 години роботи Адвокатського об`єднання, в особі адвоката, яка становить 3 000,00 грн, які включають консультацію, час вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, час аналізу судової практики з подібних спорів, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, час на підготовку позовної заяви з формуванням пакету документів та розрахунками, час участі адвоката у судових засіданнях, час ознайомлення адвоката з матеріалами справи, час підготування адвокатом відзивів, заперечень, заяв, уточнень (доповнень), час отримання адвокатом документів, час адвоката на здійснення поштового відправлення, час проїзду до господарського суду та інші процесуальні дії пов`язані із належним виконанням договору в рамках розгляду справи у господарському суді.

Пунктом 2 додаткової угоди №1 передбачено, що кількість годин, витрачених адвокатським об`єднанням (адвокатом) на надання правничої допомоги за договором, зазначається у акті/актах приймання-передачі наданих послуг. Такий акт/акти складається сторонами по мірі фактичного надання Адвокатським об`єднанням відповідного виду/видів правничої допомоги (послуг).

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1 сплата клієнтом гонорару Адвокатському об`єднанню за даною додатковою угодою здійснюється на банківський рахунок Адвокатського об`єднання протягом 10 днів з моменту вступу рішення суду у законну силу.

Згідно з актом № 1 приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2022 адвокатським об`єднанням надано послуги на загальну суму 28 500,00 грн, в тому числі: вивчено (проаналізовано) надані клієнтом документи (1 година) - 3 000,00 грн; надано клієнту усні консультації та роз`яснення з питань спору та спільно з клієнтом визначено правову позицію (0,5 годин) - 1 500,00 грн, підготовлено позовну заяву, здійснено необхідні розрахунки та сформовано пакети документів для подання позову до суду (8 годин) - 24 000,00 грн.

Суд, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу (правову) допомогу, зокрема, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2022, а також приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо розміру цієї вимоги, дійшов висновку про неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до предмету спору.

Таким чином, ураховуючи предмет спору, обсяг наданих адвокатом послуг у цій справі, зважаючи на те, що справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а саме у розмірі 50% від заявленої суми, що становить 14 250,00 грн та про стягнення з відповідача поштових витрат у розмірі 30,00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Торговельний дім "Автоден"» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "То Рест"» (03124, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок 7-А, офіс 3-15; ідентифікаційний код 40673505) на користь Приватного підприємства «Торговельний дім "Автоден"» (49125, місто Дніпро, провулок Крушельницької, будинок 5, квартира 47; ідентифікаційний код 38432565) 50 346 (п`ятдесят тисяч триста сорок шість) грн 36 коп. - основного боргу, 11 299 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 71 коп. - пені, 9 929 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 99 коп. - штрафу, 1 207 (одну тисячу двісті сім) грн 44 коп. - 3% річних, 11 992 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн 88 коп. - інфляційних втрат, 14 250 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката, 30 (тридцять) 00 грн - поштових витрат та 2 409 (дві тисячі чотириста дев`ять) грн 82 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук