ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Справа№ 910/9711/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Комунального підприємства "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 (повний текст рішення складено 06.06.2022)

у справі № 910/9711/21 (суддя Приходько І.В.)

За позовом Комунального підприємства "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСИМА БУД"

про стягнення 67 608,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

У 2021 році Комунальне підприємство "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСИМА БУД" про стягнення 67 608,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог законодавства відповідачем завищено вартість підрядних робіт, що були виконані за трьома договорами підряду (зокрема, включено вартість опалубки без урахування оборотності) тим самим завдано позивачеві збитків на суму 67 608,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено факту заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Одночасно з цим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що зважаючи на відсутність зауважень з боку Позивача по складених актах приймання виконаних будівельних робіт, обсяг виконаних Відповідачем робіт прийнято замовником без заперечень.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно, з апеляційною скаргою, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку стосовно не доведення позивачем факту спричинення відповідачем збитків, оскільки не враховано, що умови і порядок відшкодування збитків чітко врегульовано ст. 226 ГК України та вказує, що позивачем неправомірно включено вартість опалубки в повній вартості без урахування оборотності. Одночасно, апелянт підкреслює, що господарський суд першої інстанції не взяв до уваги, що при виявлені у кошторисах виконаних робіт беззаперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок. Також, скаржник вказує, що місцевим господарським судом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №910/9711/21.

11.07.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Черкаської області надійшли матеріали справи №910/9711/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.12.2017 між КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" (позивач, замовник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАКСИМА БУД" (відповідач, виконавець) було укладено договір підряду № 320-Р-17 (далі- Договір-1), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Максима Буд» зобов`язується виконати Будівельні роботи з улаштування з/б фундаментів під металоконструкції покриття та системи водовідведення, згідно проектної документації (розміри ділянки 5300x15200 осі «В»-«Г») за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 115, згідно переліку робіт, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та сплатити Виконавцю винагороду в обсязі та на умовах визначених Договором-1.

Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2018 року до договору №320-Р-17 від 18.12.2017 загальна вартість виконаних будівельних робіт становить 122 421,44 грн.

Позивачем зазначено, що підрядні роботи за Договором-1 були прийняті та оплачені Замовником на підставі Акту приймання виконаних будівельних робіт березень 2018 року (форма КБ-2в), який без зауважень був підписаний сторонами 16 березня 2018 року.

Також позивач вказує, що 29 грудня 2017 року між Комунальним підприємством «Володимирський ринок» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максима Буд» був укладений договір підряду №337-Р-17 (далі-Договір-2). Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Максима Буд» зобов`язується виконати Будівельні роботи з улаштування з/б фундаментів під металоконструкції покриття та системи водовідведення, згідно проектної документації (розміри ділянки 5300x15200 осі «В»-«Г») за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 115 (з боку вулиці Володимиро-Либідська), згідно переліку робіт, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та сплатити Виконавцю винагороду в обсязі та на умовах визначених Договором-2.

Відповідно до довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2018 року до договору №337-Р-17шід 29.12.2017 загальна вартість виконаних будівельних робіт становить 142 447,15 грн.

Позивач зазначає, що підрядні роботи за Договором-2 були прийняті та оплачені Замовником на підставі Акту приймання виконаних будівельних робіт березень 2018 року (форма КБ-2в), який без зауважень був підписаний сторонами 29 березня 2018 року.

Крім того, позивач відмічає, що 24 листопада 2017 року між Комунальним підприємством «Володимирський ринок» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Максима Буд» (підрядник) був укладений договір підряду №297-Р-17 (далі-Договір-3). Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Максима Буд» зобов`язується виконати «Будівельні роботи з улаштування з/б фундаментів під металоконструкції покриття, згідно проектної документації (розміри ділянки 5300x40600), за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 115, згідно переліку робіт, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та сплатити Виконавцю винагороду в обсязі та на .умовах визначених Договором-3.

Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2018 року до договору №297-Р-17 від 24.11.2017 загальна вартість виконаних будівельних робіт становить 126 716,90 грн.

Підрядні роботи за Договором-3 були прийняті та оплачені Замовником на підставі Акту приймання виконаних будівельних робіт березень 2018 року (форма КБ-2в), який без зауважень сторін був підписаний сторонами 16 березня 2018 року.

Аргументуючи правомірність позовних вимог позивач зауважує, що у грудні 2020 року Північним офісом Держаудитслужби було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Володимирський ринок» за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2020 року та складено відповідний Акт від 11.01.2021 за номером 10-30/7.

Так, в ході проведення ревізії було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Максима Буд» при виконанні будівельних робіт з улаштування з/б фундаментів під металоконструкції покриття та системи водовідведення згідно проектної документації (розмір ділянки 5300x15200) за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 115, відповідно до укладених договорів з КП «Володимирський ринок» від 24.11.2017 №297-Р-17; від 18.12.2017 №320-Р-17; від 29.12.2017 №337-Р-17 в акти приймання виконаних будівельних робіт (№КБ- 2в) за березень 2018 року №1 включено вартість опалубки в повній вартості без урахування оборотності в загальній сумі 67 608,00 гри. з ПДВ.

Наполягаючи на тому, що в порушення вимог п. 3.1.18 ДСТУ Б Д.2.2-6:2016 «Ресурсні елементи кошторисні норми на будівельні роботи. Бетонні та залізобетонні конструкції монолітні (збірник 6)» та п. 6.4.7. «Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013)», в акти приймання виконаних будівельних робіт за Договором-1, Договором-2 та Договором-3 відповідач включив вартість опалубки без урахування оборотності, чим зависив вартість робіт на загальну суму 67 608,00 грн., позивач підсумовує, що внаслідок цих дій йому завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 67 608,00 грн., які просить стягнути з відповідача за рішенням суду.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає про безпідставність доводів позивача, вказуючи на те, що акт, який складений Північним офісом Держаудитслужби від 11.01.2021 за номером 10-30/7, не є належним доказом понесення збитків відповідачем, оскільки в такому акті не наведені методи та критерії здійснення розрахунків витрат на опалубку та визначення оборотності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правова природа правовідносин, які склалися між сторонами, має ознаки договору будівельного підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 2 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України унормовано, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 852 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що вказані вище роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт позивачем було прийнято без зауважень.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частинами 2, 3 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вартість робіт була погоджена за взаємною згодою сторін та була відображена у Договорах.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем належним чином виконано зобов`язання за договорами № 320-Р-17 від 18.12.2017 року, №337-Р-17 від 29.12.2017 року та №297-Р-17 від 24.11.2017 року, що підтверджується наявними платіжними дорученнями №3229 від 28.11.2017 на суму 133 000, 00 грн. (т. 1 а.с. 47), №3506 від 20.12.2017 на суму 136 500, 00 грн. (т. 1 а.с. 66) та 3598 від 03.01.2018 на суму 136 500, 00 грн. (т. 1 а.с. 68), №3598 від 03.01.2018 на суму 136 500, 00 грн. (т. 1 а.с. 95) відповідно.

З приводу доводів апелянта, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку стосовно не доведення позивачем факту спричинення відповідачем збитків суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України унормовано, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16, від 07.02.2018 у справі № 917/1651/16, а також у постановах Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 3-1071гс16, від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.

У якості доказу завищення вартості виконаних робіт та, як наслідок, понесення позивачем збитків позивач посилається на акт ревізії від 11.01.2021 року №10-30/7 Державною аудиторською службою.

З огляду на Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради №151/151 від 18.09.2014 року (в редакції на час проведення перевірки), в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, місцевим господарським судом не визнано належним та допустимим доказом на підтвердження завищення вартості робіт на заявлену суму 66 636, 35 грн., виконаних за договором №422 від 29.11.2016 року, оскільки встановлені у звіті факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що виявлені органом, до сфери управління якого належить позивач, порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Звіт аудиту не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором. Такі документи складалися з приводу наявності або відсутності відповідних порушень пов`язаних підприємств та містять лише думку органу, який його склав, вони не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в них висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто звіт аудиту не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Враховуючи вищевикладене, сам лише акт ревізії від 11.01.2021 року №10-30/7 Державною аудиторською службою не є підставою для стягнення з відповідача визначеної у вказаних документах суми та не звільняють сторону від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі № 910/9711/21 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що розгляд апеляційної скарги з порушенням строку, визначеного ч.1 ст. 273 ГПК України, зумовлений перебування судді Агрикової О.В. на лікарняному з 26.10.2021 року.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ВОЛОДИМИРСЬКИЙ РИНОК" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №910/9711/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 у справі №910/9711/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9711/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

М.Г. Чорногуз