12.09.2022Справа № 910/1630/22
За участю представників сторін:
Від позивача - не прибув;
Від позивача - Новікова В.О.
03.02.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАРЕНТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛІНІ БУЛАВА" про стягнення 1 032 824,46 грн та була передана 04.02.2022 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ТОВ «НОВАРЕНТ» та ТОВ «СЕЛІНІ БУЛАВА» був укладений договір оренди обладнання №291020-20 від 29 жовтня 2020 року, за яким позивач передав в оренду обладнання, однак останній не був підписаний з боку відповідача. Проте вказаний договір існує та виконувався сторонами, що підтверджується посиланнями на нього в інших документах, підписаних обома сторонами, зокрема: Протоколом №1556 від 29.10.2020 року, Протоколом №1671 від 16.11.2020 року, актом прийому-передачі обладнання №894 від 29.10.2020, актом прийому-передачі обладнання №955 від 16.11.2020 тощо.
Вказує, що відповідач своїми діями/ бездіяльністю завдав позивачу майнових збитків у вигляді пошкодження обладнання, що підтверджується актами дефектування обладнання, у зв`язку із чим просив стягнути з останнього збитки на суму 648 024,49 грн за рахунком №2045 від 03.12.2021 та на суму 384 799,97 грн за рахунком №2053 від 03.12.2021, а також заборгованість за послуги доставки у розмірі 5 900,00 грн, всього 1 038 724,46 грн.
Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.
У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 06.06.2022 відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2022 року було вирішено здійснювати розгляд справи №910/1630/22 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2022 позов задоволено.

29.08.2022 позивачем через електронну пошту суду подано заяву про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат (витрат на правничу допомогу) у розмірі 16500,00 грн., а також зазначено, що за участь у судовому засіданні, щодо розгляду клопотання про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат складатиме 3500,00 грн та в загальному розмір понесених судових витрат становитиме 20 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було повідомлено, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу складатиме орієнтовно 40000,00 грн.

Крім того до заяви про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат позивачем надано розрахунок судових витрат, договір про надання (правничої) допомоги №0508/22 від 05.08.2021, Додаток №1 до договору про надання (правничої) допомоги №0508/22 від 05.08.2021, Акт № 1 здачі приймання-виконаних робіт/наданих послуг від 11.08.2022, Акт № 2 здачі приймання-виконаних робіт/наданих послуг від 25.08.2022, Акт № 3 здачі приймання-виконаних робіт/наданих послуг від 26.08.2022 та платіжне доручення від 25.08.2022 на суму 7400,00 грн.

12.09.2022 позивачем через електронну пошту суду подано заяву про залучення до матеріалів справи платіжні доручення: № 43216482 від 26.08.2022 року на суму 4 900,00 грн., № 43216494 від 26.08.2022 року на суму 4 200,00 грн. та Акт № 2 здачі- приймання виконаних робіт/наданих послуг від 25.08.2022 року в якому було виправлено допущену описку, а саме зазначено: «Участь в судовому засіданні 25.08.2022 року» замість «Участь в судовому засіданні 11.08.2022 року».

12.09.2022 від представника відповідача до початку судового засідання надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Остання обгрунтована зокрема тим, що розмір витрат ТОВ «НОВАРЕНТ» на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру витраченого часу відносно вартості такого часу, а отже є значно завищеним, в зв`язку з чим його відшкодування матиме надмірний характер.

Оскільки рішення у справі № 910/1630/22 ухвалене в порядку загального позовного провадження ухвалою суду від 02.09.2022 розгляд заяви про розподіл судових витрат у справі № 910/1630/22 призначено на 12.09.2022. Явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

В судове засіданні 12.09.2022 представник відповідача прибув надав свої пояснення, представник від позивача не прибув повідомлялись належним чином.

В судовому засіданні 12.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАРЕНТ" про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат у сумі 20000,00 грн представник позивача разом із клопотання про розподіл судових витрат надав: копія акту №01 від 11.08.2022 року здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг, розмір винагороди за надання правничої допомоги становить 7 400,00 грн з яких: підготовка до судового засідання: вивчення та аналіз матеріалів справи; огляд судової практики та аналіз законодавства; визначення позиції представництва ( 3 години вартістю 3 900,00 грн), участь у судовому засіданні від 11.08.2022 року 1 судодень - 3 500,00 грн).

Відповідно до акту №02 від 25.08.2022 здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг, розмір винагороди за надання правничої допомоги становить 4 900,00 грн з яких: складання процесуального документу: додаткові пояснення від 25.08.2022 року -1 400,00 грн), участь у судовому засіданні від 25.08.2022 року 1 судодень - 3 500,00 грн) ( з урахуванням поданої заяви від 12.09.2022).

Відповідно до акту №03 від 26.08.2022 здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг, розмір винагороди за надання правничої допомоги становить 4 200,00 грн за: складання процесуального документу: Клопотання про долучення доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат (витрати на правничу допомогу) - 6 сторінок.

Відповідно до акту №2 від 25.08.2022 здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг, розмір винагороди за надання правничої допомоги становить 4 900,00 грн з яких: складання процесуального документу: додаткові пояснення від 25.08.2022 року -1 400,00 грн), участь у судовому засіданні від 11.08.2022 року 1 судодень - 3 500,00 грн).

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, а також з врахуванням того, що представник позивача у судове засідання 12.09.2022 не прибув, однак останнім було нараховано 3500,00 грн за участь у судовому засіданні при розгляді заяви про розподіл судових витрат, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг правничої допомоги на суму 16500,00 грн.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

З урахуванням заяви відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, з огляду на спірні правовідносини сторін, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 20000,00 грн є не доведеними.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 16500,00 грн та покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАРЕНТ" про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/1630/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАРЕНТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛІНІ БУЛАВА" про стягнення 1 032 824,46 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛІНІ БУЛАВА" (03028, місто Київ, вулиця Стратегічне Шосе, будинок 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАРЕНТ" (03134, місто Київ, вулиця Сім`ї Сосніних, будинок 7, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання додаткового рішення 15.09.2022.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ