ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м.Дніпро Справа № 908/570/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Антонік С.Г., Кузнецов В.О.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. (з розгляду грошових вимог) у справі №908/570/20

за заявою Фізичної особи-підприємця Білоконя Олександра Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 залишено без задоволення заяву ФО ОСОБА_1 від 21.09.2021р. про зупинення провадження у справі. Залишено без задоволення заяву ФО Дунаєва О.В. (вх. №19218/08-08/21 від 20.09.2021р.) про призначення експертизи при розгляді заяви з конкурсними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс". Задоволено заяви Фізичної особи-підприємця Турчина Д.В. (вх. №8490/08-08/20 від 28.04.2020р.), Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біол" (вх. №85258-08/20 від 28.04.2020р.). Визнано вимоги: 1. Фізичної особи-підприємця Турчина Д.В. у розмірі 1629000,00 грн. 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біол" у розмірі 4906193,70 грн. Зобов`язано розпорядника майна включити вимоги Фізичної особи-підприємця Турчина Д.В., Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біол" до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства. Зобов`язано розпорядника майна включити витрати Фізичної особи-підприємця Турчина Д.В., Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Біол" по сплаті судового збору за подання заяви у розмірі 4 204,00 грн. до 1-ої черги задоволення вимог відповідно до ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства. Відкладено попереднє засідання та засідання для розгляду заяв Дунаєва О.В. (вх. №8365/08-08/20 від 27.04.2021р.) з конкурсними вимогами, (вх. №19317/08-08/21 від 20.09.2021р.) про встановлення фактів порушень керівника боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінгруп Дніпро" (вх. №8983/08-08/20 від 07.05.2020р.) з конкурсними вимогами, арбітражного керуючого Балєва В.П. (вх. №14363/08-08/20 від 28.07.2020р.) на 07.10.2020р.

Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд виходив з того, що:

- ФОП Турчином Д.В. на користь замовника був поставлений товар за договорами №1 та №2 на загальну суму 1629000,00 грн. Замовником жодних заперечень, зауважень до виконавця не направлялось, тобто замовником поставлений товар був прийнятий та встановлена його відповідність умовам договору №1 та №2, та його виробничим потребам. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.09.2019р. у справі №908/1322/19, яке набрало законної сили. На дату складання заяви ФОП Турчина Д.В., заборгованість боржника складає 1629000,00 грн. та є несплаченою;

- боржник не надав суду доказів повернення ТОВ "Торговий дім "Біол" 4906193,70 грн., отриманих на виконання договорів купівлі-продажу автотранспортних засобів, які визнані судом недійсними;

- боржником кредиторські вимоги ФОП Турчина Д.В. та ТОВ "Торговий дім "Біол" були розглянуті та визнані, про що свідчить письмовий звіт розпорядника майна вх. №15008/08-08/20 від 05.08.2020р. та реєстр вимог кредиторів;

- клопотання про призначення експертизи для встановлення часу виготовлення договорів поруки, укладених 31.07.2019р. між ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" та боржником не містить належного обґрунтування підстав для призначення судово-технічної експертизи;

- станом на момент проведення 21.09.2021р. засідання у справі у суду відсутні відомості про винесення Центральним апеляційним господарським судом ухвали про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 03.09.2021р., представник ОСОБА_1 також не надав суду доказів винесення такої ухвали. Крім того, відповідно до положень ст. 39 КУзПБ провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню. В зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі, а заява ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі має бути залишена без задоволення.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. №908/570/20 в частині залишення без задоволення заяви Дунаєва О.В. (вих. від 21.09.2021р.) про зупинення провадження у справі; залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 (вх. №19218/08-08/21 від 20.09.2021р.) про призначення експертизи при розгляді заяви з конкурсними вимогами ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс"; визнання та включення кредиторських вимог ФОП Турчина Д.В., ТОВ "Торговий дім "Біол" до реєстру вимог кредиторів, та прийняти в цій частині нове рішення, яким відповідні заяви Дунаєва О.В. задовольнити; в задоволенні заяв ФОП Турчина Д.В., ТОВ "Торговий дім "Біол" з кредиторськими вимогами до боржника та включенні їх до реєстру вимог кредиторів - відмовити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- як підтверджується матеріалами справи Дунаєвим О.В. подані апеляційні скарги на обидві ухвали від 03.09.2021р., при цьому від питання закриття провадження у справі напряму залежить подальший рух справи. Також арбітражним керуючим Нікітенком М.О. подано апеляційну скаргу на ухвалу від 03.09.2021р. про закриття провадження за його заявою. У судовому засіданні від 21.09.2021р. судом першої інстанції оголошено, що від Центрального апеляційного господарського суду надійшов запит про витребування справи. Однак, незважаючи на це, суд першої інстанції залишив подане клопотання без задоволення. Апелянт вважає, що у випадку закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі № 908/570/20 подальший розгляд кредиторських вимог буде неможливим; тому провадження щодо розгляду зазначених вимог слід зупинити;

- договори поруки, укладені між ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" та ТОВ "Біол" - в один день є значними правочинами в розумінні ст. 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", рішення про укладення яких повинні були приймати загальні збори ТОВ "Біол". Натомість, такі рішення загальними зборами не приймалися. Отже, викладені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву, що дійсні дати укладення документів, наданих кредитором ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг фінанс", відповідають датам, які зазначені в цих документах. За таких умов, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж справо, без яких встановити відповідні обставини неможливо, оскільки необхідні спеціальні знання у сфері технічного дослідження документів. Таким чином, клопотання про призначення експертизи давності документів є законним, обґрунтованим та заявлене за наявності об`єктивних сумнівів у датах складення документів;

- судом першої інстанції необґрунтовано визнано кредиторські вимоги ФОП Турчина Д.В. у розмірі 1629000,00 грн, оскільки більшість накладних, які надані ФОП Турчином Д.В. до суду, оформлені олівцем, а не ручкою, що суперечить п. 2.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995р. №88. Таким чином, оформлення первинних документів іншим способом, ніж чорнилом або пастою кулькових ручок не дає можливості запобігти внесенню несанкціонованих та непомітних виправлень, а відтак подані ФОП Турчином Д.В. накладні не можуть вважатися первинними документами бухгалтерського обліку. Крім того, ТОВ "Біол" не надало до суду доказів відображення у бухгалтерському обліку та звітності боржника кредиторської заборгованості перед ФОП Турчином Д.В., що свідчить про нереальність господарської операції. Також у додатку №7 звітності боржника, що має назву "Забезпечення і резерви" відсутня запланована виплата на користь ФОП Турчина Д.В. грошових коштів. Посилання на обставини, встановлені судовим рішенням у справі №908/1322/19, не можуть визнаватися як такі, що не підлягають доведенню, оскільки інші кредитори в даній справі не брали участі;

- визнаючи кредиторські вимоги ТОВ "ТД "Біол", суд першої інстанції безпідставно не врахував клопотання ОСОБА_1 про витребування у ТОВ "Біол" та ТОВ "ТД "Біол" відомостей про відкриті рахунки в банках, починаючи із дати укладення угод, а також виписок щодо руху коштів, починаючи із 21 грудня 2017 року. ОСОБА_1 має обґрунтовані припущення стосовно того, що грошові кошти, які перераховувалися за транспортні засоби, могли в подальшому бути повернутими з ТОВ "Біол" на користь ТОВ "Торговий дім "Біол". А відтак, кредиторська заборгованість відсутня. Це обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 є керівником як ТОВ "Біол", так і ТОВ "Торговий дім "Біол". Також ОСОБА_2 є засновником ТОВ "Біол"; засновником ТОВ "Торговий дім "Біол" є ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_2 . Таким чином, договори купівлі продажу транспортних засобів укладені за участю заінтересованої особи щодо боржника. Таким чином, визнання вимог кредиторів ТОВ "ТД "Біол" як особи, яка є заінтересованою щодо боржника, неможливо без додаткової перевірки руху коштів за рахунками вказаних осіб. Відтак, визнання вимог ТОВ "Біол" та ТОВ "Торговий дім "Біол" є передчасним та не обґрунтованим належними та допустимими доказами. Крім того, ані ТОВ "Біол", ані ТОВ "Торговий дім "Біол" не довели того, що кредиторська заборгованість відображається у бухгалтерському обліку зазначених підприємств.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

ФОП Білоконь О.І. у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а апеляційне провадження таким, що підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 264 ГПК України. ОСОБА_1 на момент розгляду справи не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол" у справі №908/570/20, його кредиторські вимоги не були розглянуті та визнані, а тому останній не мав права на звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду. Стверджує, що у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі. Заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі правомірно та обґрунтовано залишено без задоволення. При прийнятті оскаржуваної ухвали судом досліджено в повному обсязі всі докази в їх сукупності, заслухано та надано належну правову оцінку доводам учасників провадження у справі та заявників, таким чином ухвала Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 підлягає залишенню без змін.

ФОП Турчин Д.В. у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а апеляційне провадження таким, що підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 264 ГПК України. ОСОБА_1 на момент розгляду справи не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол" у справі №908/570/20, його кредиторські вимоги не були розглянуті та визнані, а тому останній не мав права на звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду. Стверджує про те, що відповідач (боржник) у справі №908/1322/19 у відзиві на позовну заяву підтвердив та не заперечив, що позивачем (заявником - ОСОБА_4 ) за договором №1 та договором №2 на користь відповідача було поставлено товар на загальну суму 1629000,00 грн., однак на теперішній час, у зв`язку зі скрутною фінансовою ситуацією у ТОВ "Біол" не має можливості виконати свої фінансові зобов`язання перед ФОП Турчином Д.В. Умови даних договорів виконавцем ФОП Турчином Д.В. виконані повністю, претензій щодо кількості та якості поставленої продукції, ТОВ "Біол" не має. На дату складання заяви кредитора, заборгованість боржника складає 1629000,00 грн. та є несплаченою. Також, у судовому засіданні судом досліджено оригінали первинних документів, що стали підставою для звернення з кредиторськими вимогами. При прийнятті оскаржуваної ухвали судом досліджено в повному обсязі всі докази в їх сукупності, заслухано та надано належну правову оцінку доводам учасників процесу та заявників, таким чином ухвала Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 підлягає залишенню без змін.

ТОВ "ФК "Мустанг Фінанс" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а апеляційне провадження таким, що підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 264 ГПК України. ОСОБА_1 на момент розгляду справи не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол" у справі №908/570/20, його кредиторські вимоги не були розглянуті та визнані, а тому останній не мав права на звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду. Стверджує, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про призначення експертизи для встановлення часу виготовлення договорів поруки, укладених між заявником та боржником 31.07.2019р. не містить належного обґрунтування підстав для призначення судово-технічної експертизи, а також про відсутність підстав для зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_1 . При прийнятті оскаржуваної ухвали судом досліджено в повному обсязі всі докази в їх сукупності, заслухано та надано належну правову оцінку доводам учасників процесу та заявників, таким чином ухвала Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 підлягає залишенню без змін.

ТОВ "Біол" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга є безпідставною та необґрунтованою, а апеляційне провадження таким, що підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 264 ГПК України. ОСОБА_1 на момент розгляду справи не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол" у справі №908/570/20, його кредиторські вимоги не були розглянуті та визнані, а тому останній не мав права на звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду. Посилання ОСОБА_1 на визнання його вимог в межах іншої справи, а саме №908/2472/20 жодним чином не створює для останнього правових наслідків у справі №908/570/20 та не надає йому статусу кредитора. Стверджує, що боржником не надано доказів повернення ТОВ "Біол" 4906193,70 грн., отриманих на виконання договорів купівлі-продажу автотранспортних засобів, які визнані судом недійсними. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі за заявою ОСОБА_1 . При прийнятті оскаржуваної ухвали судом досліджено в повному обсязі всі докази в їх сукупності, заслухано та надано належну правову оцінку доводам учасників процесу та заявників, таким чином ухвала Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 підлягає залишенню без змін.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. №908/570/20.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2022р. колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чередко А.Є. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Мороз В.Ф. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі № 908/570/20 закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2022р. у справі №908/570/20 ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2022р. у справі №908/570/20 скасовано. Справу №908/570/20 направлено на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №908/570/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Вечірко І.О. (доповідач), судді: Антонік С.Г., Кузнецов В.О., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.07.2022р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2022р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 до свого провадження. Розгляд справи призначено в судове засідання на 14.09.2022р.

В засіданні суду 14.09.2022р. представник ТОВ "Біол" та арбітражний керуючий Штельманчук М.С. надали свої пояснення по апеляційній скарзі.

Інші учасники провадження у справі у судове засідання не прибули.

Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представників учасників справи, що не з`явились.

В судовому засіданні 14.09.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020р. відкрито провадження у справі №908/570/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біол". Визнані грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Білоконь Олександра Івановича до боржника в розмірі 1 800 000,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Балєва Валентина Петровича.

Протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, подано до суду першої інстанції заяви з кредиторськими вимогами: ФОП Турчином Д.В. (вх. №8490/08-08/20 від 28.04.2020р.) на суму 1629000,00 грн., ТОВ "Торговий дім "Біол" (вх. № 85258-08/20 від 28.04.2020р.) на суму 4906193,70 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021р. попереднє засідання у справі відкладено на 21.09.2021р.

До Господарського суду Запорізької області надійшли: заяви ОСОБА_1 (вх. №19218/08-08/21 від 20.09.2021р.) про призначення експертизи, (вх. № 19317/08-08/21 від 20.09.2021р.) про встановлення фактів порушень керівника боржника; (вх. №19540/08-08/21 від 21.09.2021р.) про долучення копій документів; заяви ТОВ "Біол" (вх. №19451/08-08/21 від 21.09.2021р.) про витребування доказів та (вх. №19449/08-08/21 від 21.09.2021р.) про призначення судової експертизи; заяви ТОВ "ТД "Біол" (вх. №19542/08-08/21, №19544/08-08/21 від 21.09.2021р.) про долучення копій документів.

В судовому засіданні 21.09.2021р. представником ОСОБА_1 оголошенаа усна заява про зупинення провадження у даній справі.

Судом у судовому засіданні 21.09.2021р. прийняті до розгляду: заяви ОСОБА_1 (вх. №19218/08-08/21 від 20.09.2021р.) про призначення експертизи, (вх. №19317/08-08/21 від 20.09.2021р.) про встановлення фактів порушень керівника боржника від 21.09.2021р. про зупинення провадження у справі; заяви ТОВ "Біол" (вх. №19451/08-08/21 від 21.09.2021р.) про витребування доказів та (вх. №19449/08-08/21 від 21.09.2021р.) про призначення експертизи; додаткові докази приєднано до матеріалів справи.

Розглянувши у судовому засіданні 21.09.2021р. заяву ОСОБА_1 від 21.09.2021р. про зупинення провадження, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, місцевий господарський суд постановив оскаржувану ухвалу.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Предметом розгляду у даній справі є заява ОСОБА_1 від 21.09.2021р. про зупинення провадження у справі, заява ОСОБА_1 про призначення експертизи при розгляді заяви з конкурсними вимогами ТОВ"Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", заяви ФОП Турчина Д.В., ТОВ "Торговий дім "Біол" про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Біол".

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Отже, лише після вчинення всіх передбачених КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України) (пункт 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020р. у справі №910/4475/19).

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час існують дві справи про банкрутство ТОВ "Біол" №908/570/20 та №908/2472/20.

ОСОБА_1 є ініціюючим кредитором у справі №908/2472/20 про банкрутство ТОВ "Біол", вимоги якого на загальну суму 18878878,02 грн. підтверджені рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.12.2019р. у справі №320/4186/18, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 25.02.2020р., та визнані ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.10.2020р. у справі №908/2472/20.

Водночас, кредиторські вимоги ОСОБА_1 у справі №908/570/20 про банкрутство ТОВ "Біол" судом першої інстанції не розглянуті та не визнані, що не створює для останнього правових наслідків та не надає йому статусу учасника у справі №908/570/20.

Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , як особи, яка звернулася до суду із заявою про визнання кредиторських вимог, на його думку, полягає у необґрунтованому визнанні кредиторських вимог осіб, віднесених судом до 1-ї та 4-ї черг задоволення, погашення яких прямо може вплинути на задоволення кредиторських вимог ОСОБА_1 .

За змістом ст. 1 КУзПБ кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема положеннями ст. ст. 45-47 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 46 КУзПБ господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

Аналіз приписів ст. 45 КУзПБ дає підстави стверджувати, що кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву з вимогами до боржника, самостійно визначає розмір таких вимог та підтверджує їх відповідними документами, при цьому, до обов`язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

На стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (такий висновок неодноразово зазначався у постановах Верховного Суду від 23.04.2019р. у справі №910/21939/15, від 11.07.2019р. у справі №904/2394/18 та інших).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами, відповідно і обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.03.2018р. у справі №916/4644/15, від 23.04.2019р. у справі №910/21939/15.

Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Щодо кредиторських вимог ФОП Турчина Д.В. апеляційний господарський суд враховує наступне.

28.08.2018р. між Фізичною особою - підприємцем Турчином Денисом Вадимовичем (виконавець) та ТОВ "Біол" (замовник) було укладено договір №1Т.

Відповідно до п. 1.1 договору №1Т замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати роботи з виготовлення і постачання дерев`яної ручки згідно заявок замовника, в подальшому іменоване як замовлення. Під замовленням розуміється партія продукції, оформлена однією накладною.

Згідно п. 1.2 договору №1Т замовник приймає і оплачує замовлення на умовах цього договору за ціною, зазначеною у Специфікації до договору чи накладній.

Таким чином, сторони дійшли згоди, що належною кількістю продукції, яку зобов`язується прийняти замовник, є та кількість, яка фактично буде визначена у одній, підписаній сторонами, накладній.

Відповідно до п. 4.1 договору №1Т замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 100% вартості поставленого товару в дводенний термін з моменту отримання товару за накладною.

Пунктом 8.1 договору №1Т сторонами було узгоджено, що право власності на замовлення переходить до замовника після передачі товару перевізнику і підписання накладної.

Згідно з п. 12.1 договору №1Т, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Після вступу в силу договору всі попередні переговори, листування, угоди та протоколи про наміри з питань, які були пов`язані з даним договором, втрачають юридичну силу.

17.09.2018р. виконавцем була поставлена партія товару у кількості 7000 шт. на загальну суму 315 000,00 грн. на користь замовника, що підтверджується підписаною сторонами накладною №34 від 17.09.2018р., товарно-транспортною накладною №34170918 від 17.09.2018р. Зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого за накладною №34 від 17.09.2018р. товару з боку замовника не висловлено.

01.10.2018р. виконавцем була поставлена партія товару у кількості 7000 шт. на загальну суму 315000 грн. на користь замовника, що підтверджується підписаною сторонами накладною №53 від 01.10.2018р., товарно-транспортною накладною №53011018 від 01.10.2018р. Зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого за накладною №53 від 01.10.2018р. товару з боку замовника не висловлено.

10.11.2018р. виконавцем була поставлена партія товару у кількості 7600 шт. на загальну суму 342000,00 грн. на користь замовника, що підтверджується підписаною сторонами накладною №58 від 10.11.2018р., товарно-транспортною накладною №17 від 10.11.2018р. Зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого за накладною №58 від 10.11.2018р. товару з боку замовника не було.

10.10.2018р. між Фізичною особою - підприємцем Турчином Денисом Вадимовичем (виконавець) та ТОВ "Біол" (замовник) було укладено договір №2Т.

Відповідно до п. 1.1 договору №2Т замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконувати роботи з виготовлення і постачання підставки дерев`яної згідно заявок замовника, в подальшому іменоване як замовлення. Під замовленням розуміється партія продукції, оформлена однією накладною.

Згідно з п. 1.2 договору №2Т замовник приймає і оплачує замовлення на умовах цього договору за ціною, зазначеною у Специфікації до договору чи накладній.

Таким чином, сторони дійшли згоди, що належною кількістю продукції, яку зобов`язується прийняти замовник, є та кількість, яка фактично буде визначена у одній, підписаній сторонами, накладній.

Відповідно до п. 4.1 договору №2Т замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 100% вартості поставленого товару в дводенний термін з моменту отримання товару за накладною.

Пунктом 8.1 договору №2Т сторонами було узгоджено, що право власності на замовлення переходить до замовника після передачі товару перевізнику і підписання накладної.

Згідно з п. 12.1 договору №2Т даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Після вступу в силу договору всі попередні переговори, листування, угоди та протоколи про наміри з питань, які були пов`язані з даним договором, втрачають юридичну силу.

20.12.2018р. виконавцем була поставлена партія товару у кількості 7300 шт. на загальну суму 328500,00 грн. на користь замовника., що підтверджується підписаною сторонами накладною № 66 від 20.12.2018р., товарно-транспортною накладною №21 від 20.12.2018р. Зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого за накладною №66 від 20.12.2018р.товару з боку замовника не надано.

15.01.2019р. виконавцем була поставлена партія товару у кількості 7300 шт. на загальну суму 328500,00 грн. на користь замовника, що підтверджується підписаною сторонами накладною №10 від 15.01.2019р., товарно-транспортною накладною №10 від 15.01.2019р. Зауважень та заперечень щодо кількості та якості поставленого за накладною №10 від 15.01.2019р. товару з боку замовника не надано.

Таким чином, виконавцем на користь замовника було поставлено товар за договором №1 та договором №2 на загальну суму 1629000,00 грн.

Замовником жодних заперечень, зауважень до виконавця не направлялось, тобто замовником поставлений товар був прийнятий та встановлена його відповідність умовам договору №1 та №2 та його виробничим потребам.

Зазначені обставини підтверджуються рішенням господарського суду Запорізької області від 13.09.2019р. у справі №908/1322/19, яке набрало законної сили.

ТОВ "Біол" у відзиві на позовну заяву у справі №908/1322/19 підтвердив, що Турчином Д.В. за договором №1 та договором №2 на користь ТОВ "Біол" було поставлено товару на загальну суму 1629000,00 грн., однак у зв`язку із скрутною фінансовою ситуацією у ТОВ "Біол" не має можливості виконати свої фінансові зобов`язання перед ФОП Турчином Д.В.

На дату подання заяви кредитора заборгованість ТОВ "Біол" складає 1629000,00 грн. та є несплаченою.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В ст. 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Аналогічні положення містять ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України, яка кореспондується з положеннями ст. 599 ЦК України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Щодо кредиторських вимог ТОВ "ТД "Біол" апеляційний господарський суд враховує наступне.

Між ТОВ "Біол" та ТОВ "ТД "Біол" було укладено наступні правочини:

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 17.01.2018р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №159;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 17.01.2018р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №157;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 27.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3953;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3909;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3918;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3921;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3923;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3907;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3911;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 26.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3916;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 22.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3883;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 22.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3885;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 22.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3881;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 17.01.2018р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3900;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 23.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3894;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 23.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3890;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 2.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3892;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 23.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3898;

- Договір купівлі-продажу автомобіля від 23.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3896;

- Договір купівлі-продажу від 27.12.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером №3951;

- Договір купівлі-продажу транспортного засобу №2343/2017/759116 від 21.12.2017р., оформлений та підписаний у сервісному центрі №2343 РСЦ МВС в Запорізькій області;

- Договір купівлі-продажу від 21.12.2017р., оформлений та підписаний у сервісному центрі №2343 РСЦ МВС в Запорізькій області.

Після укладення зазначених договорів, транспортні засоби були перереєстровані за ТОВ "ТД "Біол" та їм присвоєні нові державні номерні знаки.

27.11.2018р. кредитор виконав свою частину зобов`язань та сплатив грошові кошти в розмірі 4906193,70 грн. за зазначеними договорами, що підтверджується рухом коштів за 27.11.2018р.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2019р. у справі №320/3560/18 зазначені договори визнані недійсними. Зобов`язано ТОВ "ТД "Біол" повернути ТОВ "Біол" транспортні засоби, які були предметами цих договорів.

Згідно із ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Боржником не надано доказів повернення ТОВ "ТД "Біол" грошових коштів у розмірі 4906193,70 грн., отриманих на виконання договорів купівлі-продажу транспортних засобів, які визнані судом недійсними.

Апеляційний господарський суд, розглядаючи кредиторські вимоги ФОП Турчина Д.В. та ТОВ "ТД "Біол" до боржника, дійшов висновку про наступне.

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі №910/3353/16), від 18.04.2019р. у справі №914/1126/14, від 20.06.2019р. у справі №915/535/17, від 25.06.2019р. у справі №922/116/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17, від 24.10.2019р. у справі №910/10542/18, від 07.11.2019р. у справі №904/9024/16).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі №908/710/18, від 15.10.2019р. у справі №908/2189/17).

Враховуючи викладене та з огляду на те, що в даній справі кредитори - ФОП Турчин Д.В. та ТОВ "ТД "Біол" надали суду документи, які підтверджують їх грошові вимоги до божника, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання їх у повному розмірі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про необхідність зупинення провадження у справі до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.09.2021р., якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі апеляційний господарський суд враховує наступне.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Переважному застосуванню у справах про банкрутство підлягають процесуальні норми, які визначені законодавством про банкрутство як такі, що є спеціальними.

Положення ст. ст. 9, 39 КУзПБ щодо заборони зупинення провадження у справі про банкрутство як у випадку оскарження судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, так і щодо заборони зупинення провадження у справі про банкрутство мають застосовуватися судами переважно як спеціальні норми права у всіх випадках, коли в суду за загальними правилами ГПК України виникає право зупинити провадження у справі.

Тобто заборона зупинення провадження на час оскарження судових рішень у процедурі банкрутства (ч. 5 ст. 9 КУзПБ) має наслідком неможливість застосування судом загальних повноважень, наданих ГПК України, оскільки така процесуальна дія суду відбувається у процедурі, яка повинна здійснюватися судом без зупинення провадження у справі, що передбачено КУзПБ.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.10.2021р. у справі №44/610-б-43/145.

Крім того, місцевий господарський суд правомірно звернув увагу на те, що на час проведення судового засідання 21.09.2021р. у суду відсутні відомості про винесення Центральним апеляційним господарським судом ухвали про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу від 03.09.2021р., а представник ОСОБА_1 не надав суду доказів винесення такої ухвали.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі та залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про необхідність призначення судової експертизи для встановлення часу виготовлення договорів поруки при розгляді заяви з конкурсними вимогами ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" апеляційний господарський суд враховує наступне.

З аналізу ст. 12 ГПК України до форм господарського судочинства законодавець відніс наказне провадження та позовне провадження (загальне або спрощене). Разом з тим, законодавцем передбачено, що справи про банкрутство господарські суди розглядають у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.

Таким чином, переважному застосуванню у справах про банкрутство підлягають процесуальні норми, які визначені законодавством про банкрутство, як такі, що є спеціальними.

Системний аналіз положень ст. ст. 98-99 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, попереднього слідства чи суду. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, виникають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок, у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважним, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватись лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

За змістом ст. ст. 73, 99 ГПК України висновок експерта складається за результатами проведення судової експертизи та є одним із видів доказів у справі; експертиза призначається судом за його власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору у даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтованість своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. Воно не може бути замінене висновком експерта-економіста, який не обмежений вимогами ст. ст. 76-79 ГПК України та межами дослідницької функції суду саме на цій стадії розгляду справи про банкрутство. Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

За своєю правовою природою такий предмет спору не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

Правового висновку про обґрунтованість відмови судів першої та апеляційної інстанції у визнанні грошових вимог кредитора-заявника внаслідок неподання таким кредитором належних та достатніх документальних доказів у справу про банкрутство при поданні заяви конкурсним кредитором Верховний Суд дійшов у постановах від 23.04.2019р. у справі №910/21939/15, від 28.07.2020р. у справі №904/2104/19.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

З огляду на таке, при призначенні судової експертизи спірних грошових вимог кредитора у справі про банкрутство, як одного із способів збирання доказів, судам належить враховувати особливості провадження з розгляду вимог кредиторів у справах про банкрутство, якими визначається предмет доказування, особа, на яка покладається обов`язок доказування, обсяг доказування у справі про банкрутство при розгляді конкретного спору та наявність дійсної потреби у збиранні доказів шляхом проведення певної судової експертизи з огляду на спеціальні приписи законодавства щодо розгляду у справі про банкрутство спірних вимог кредиторів.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство (висновок про застосування норм права, який викладений у постановах Верховного Суду від 07.06.2018р. у справі №904/4592/15, від 21.05.2018р. у справі №904/10198/15).

Системний аналіз положень ст. ст. 73, 99 ГПК України та ст. 45 КУзПБ дозволяє дійти висновку про те, що при розгляді спірних грошових вимог кредитора суд не вправі призначати експертизу, предметом якої є дослідження документів на обґрунтування чи спростування грошових вимог кредитора, оскільки такі повноваження щодо дослідження повноти та належності документальних доказів, наданих конкурсним кредитором на обґрунтування своїх кредиторських вимог, законодавцем покладено на суд, який розглядає спірні вимоги кредитора у конкурсній процедурі. Суд не вправі перекладати свої повноваження щодо дослідження документальних доказів обґрунтованості спірних вимог на іншу особу (судового експерта).

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 28.07.2020р. у справі №904/2104/19, від 27.08.2020р. у справі №911/2498/18, від 14.01.2021р. у справі №905/1055/19.

Таким чином, враховуючи наведене апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення судової експертизи для встановлення часу виготовлення договорів поруки, укладених між ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" та боржником 31.07.2019р.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 від 21.09.2021р. про зупинення провадження у справі, заяви ОСОБА_1 про призначення експертизи при розгляді заяви з конкурсними вимогами ТОВ"Фінансова компанія "Мустанг Фінанс" та визнання кредиторських вимог ФОП Турчина Д.В., ТОВ "Торговий дім "Біол" у даній справі.

Стосовно доводів боржника, ТОВ "Фінансова компанія "Мустанг Фінанс", ФОП Турчина Д.В. та ФОП Білоконя О.І., викладених у відзивах на апеляційну скаргу про те, що апеляційне провадження у даній справі підлягає закриттю, оскільки ОСОБА_1 на момент розгляду справи не набув статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Біол" у справі №908/570/20, його кредиторські вимоги не були розглянуті та визнані, а тому останній не мав права на звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду - апеляційний господарський суд враховує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції безпосередньо стосується прав та обов`язків скаржника, а також наявність одночасного існування двох справ про банкрутство ТОВ "Біол" №908/570/20 та №908/2472/20, в якій скаржника визнано кредитором боржника ухвалою суду від 06.10.2020р.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення таким вимогам закону відповідає.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності із нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення були дотримані.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в апеляційній інстанції, а також враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний господарський суд, з підстав, викладених у п. 3.3 даної постанови, дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.09.2021р. у справі №908/570/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.09.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя С.Г. Антонік

Суддя В.О. Кузнецов