ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року м.Дніпро Справа № 912/112/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2022 року (суддя Кабакова В.Г., повне рішення складено 23.05.2022) у справі №912/112/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розмай Агро», м. Київ

до Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича, с. Миколаївка, Кропивницький район, Кіровоградська область

про стягнення 222 977,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" (ТОВ "Розмай Агро") до Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича (далі - ФГ Ковалевського В.І.) про стягнення 156 426,33 грн інфляційних втрат, 66 551,29 грн 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки КГ2-13-220120-ПВ від 22.01.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2022 у справі № 912/122/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" 156 426,33 грн інфляційних втрат та 66 551,29 грн 3% річних, а також 1 672,33 грн судового збору. Повернуто зі спеціального фонду Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" 1 672,33 грн сплаченого судового збору при подачі позову згідно із платіжним дорученням №13376 від 17.01.2022.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство Ковалевського Віталія Івановича звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду в повному обсязі, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції без отримання письмової згоди всіх учасників справи у підготовчому судовому засіданні 20 травня 2022 року розпочато розгляд справи по суті, що стало причиною розгляду справи за відсутності відповідача та/або його представника та позбавлення права на представництво його інтересів у суді першої інстанції.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2022 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2022 витребувано з Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи №912/112/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розмай Агро», м. Київ до Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича, с. Миколаївка, Кропивницький район, Кіровоградська область про стягнення 222 977,62 грн. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 912/112/22.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2022 року у справі №912/112/22. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Позивач у відзиві заперечує проти аргументів, викладених в апеляційній скарзі, та вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки подання апеляційної скарги Відповідачем відноситься до зловживанням процесуальними правами для затягування фактичного виконання судового рішення.

У відповіді на відзив відповідач зазначив про те, що твердження позивача щодо зловживання Фермерським господарством «КОВАЛЕВСЬКОГО ВІТАЛІЯ ІВАНОВИЧА» його процесуальними правами є безпідставними, необґрунтованими, а тому такими, що не можуть бути прийняті до уваги судом при винесенні рішення по справі. Тож, враховуючи безпідставність аргументів, наведених позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, у зв`язку з допущенням судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що призвело до позбавлення права сторони на представництво його інтересів у суді та розгляду справи за його відсутності, Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20 травня 2022 року по справі №912/122/22 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗМАЙ АГРО».

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2020 між ТОВ "Розмай Агро" (далі - Постачальник) та ФГ Ковалевського В.І. (далі - Покупець) укладено договір поставки № КГ2-13-220120-ПВ (далі - Договір, Договір поставки).

За умовами цього Договору Постачальник поставляє та передає на умовах розстрочення платежу у власність Покупцеві Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар у власність та оплатити його в порядку та на умовах, визначених Договором (п. 1.1. Договору). Загальна кількість та найменування Товару, ціна, асортимент, порядок поставки та оплати визначається в Договорі та/або Додатках, Додаткових угодах, Специфікаціях до нього (п. 1.2. Договору).

Пунктами 4.3. та 4.4. Договору передбачено, що ціна та порядок оплати визначається Додатками до цього Договору

Ціна та строки оплати кожної партії поставленого товару визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до Договору.

Внаслідок неналежного виконання умов Договору поставки за відповідачем утворилась заборгованість. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та захистом порушеного права.

22.07.2021 Господарським судом Кіровоградської області у справі № 912/1135/21 ухвалено рішення, окрім іншого, про стягнення з відповідача на користь позивача 3 067 073,57 грн суми основного боргу, 153 590,52 грн інфляційних втрат та 46 769,45 грн 3% річних відповідно до Договору, а також 49 011,50 грн. судового збору.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2021 у справі № 912/1135/21 залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021.

Станом на момент подачі цього позову рішення у справі №912/1135/21 набрало законної сили та підлягає виконанню у встановленому законом порядку.

Враховуючи той факт, що відповідачем порушено строки оплати, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи встановлено, 22.07.2021 Господарським судом Кіровоградської області у справі № 912/1135/21 ухвалено рішення, окрім іншого, про стягнення з відповідача на користь позивача 3 067 073,57 грн суми основного боргу, 153 590,52 грн інфляційних втрат та 46 769,45 грн 3% річних відповідно до Договору, а також 49 011,50 грн судового збору.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.07.2021 у справі № 912/1135/21 залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.12.2021.

Згідно ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічна положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, обставини встановлені судовим рішенням по справі № 912/1135/21, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують.

Матеріали справи свідчать також і про те, що відповідачем 22.12.2021 повністю виконано рішення суду №912/1135/21 від 22.07.2021, що підтверджується виписками з рахунку (а.с. 42-44).

За приписами ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять ч., ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Також, згідно з приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/11249/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що (з квітня 2021 року по листопад 2021 року) межах зазначеного періоду та відповідно до розрахунку позивача, не встановлено перевищень сум інфляційних нарахувань, а тому є правильною заявлена позивачем до стягнення сума інфляційних втрат в загальному розмірі 156 426,33 грн.

Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних за період з 02.04.2021 до 21.12.2021 на суму 3 067 073,57 грн судом першої інстанції встановлено правильність нарахування позивачем 3 % річних в сумі 66 551,29, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з його стягненням у визначеному розмірі.

Як доречно зазначив суд першої інстанції, відповідач у поданому відзиві на позов визнав позовні вимоги в розмірі 156 426,33 грн інфляційних втрат та 66 551,29 грн 3% річних.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в розмірі 156 426,33 грн інфляційних втрат та 66 551,29 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Щодо розгляду справи за відсутності відповідача та/або його представника та позбавлення права на представництво його інтересів у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 25.01.2022 Господарський суд Кіровоградської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/112/22 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 28.02.2022 о 14:00 год та встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

04.02.2022 від Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив, доказами його направлення позивачу, за змістом якого відповідач частково визнає позов на суму 222 977,62 грн. Поряд з цим, відповідач заперечує проти заявленої позивачем вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн та вважає адекватним їх розмір 5000 грн.

16.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що витрати на правову допомогу не є позовною вимогою, а тому позивач просить суд задовольнити позов повністю та повідомляє про намір подання доказів витрат на правову протягом 5-ти днів після ухвалення рішення, відповідно до ч. 8 ст. 128 ГПК України.

У зв`язку з введенням в країні воєнного стану, 28.02.2022 підготовче засідання у даній справі не проводилось, про що було розміщено відповідне оголошення на сайті суду.

Господарський суд листом від 18.03.2022 №912/112/22, з урахуванням запровадження на території України воєнного стану, повідомив учасників справи, зокрема про можливість брати участь в засіданні суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, для чого є необхідним подати до суду відповідні заяви/клопотання, або письмово повідомити суд про можливість участі представників сторін в судовому засіданні за місцезнаходженням суду.

05.04.2022 засобами електронного зв`язку від представника відповідача та 06.04.2022 засобами поштового зв`язку від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення проведення судових засідань по розгляду справи №912/112/22 на строк до закінчення/скасування воєнного стану на території України.

Ухвалою від 03.05.2022 призначено підготовче засідання у справі №912/112/22 на 20.05.2022 об 11:00 з огляду на те, що зазначені клопотання відповідача та представника не містять жодних відомостей про неможливість здійснення представництва у зв`язку зі знаходженням/перебуванням на непідконтрольній території України, лавах Збройних Сил України чи територіальної оборони Збройних Сил України тощо.

19.05.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро".

20.05.2022 до суду надійшла заява відповідача про продовження строку проведення підготовчого провадження та відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю представника Ковальчук Ю.М. прибути в судове засідання через терміновий виїзд її до м. Києва. Доказів в обґрунтування поданого клопотання Ковальчук Ю.М. не надано.

Як доречно зазначив суд першої інстанції, представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи 12.04.2022, правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався, будь-яких клопотань відповідачем не заявлено та не повідомлено про можливість заявлення в судовому засіданні.

Враховуючи зазначене, а також не надання доказів неможливості участі в підготовчому засіданні представника Ковальчук Ю.М. або участі будь-якого іншого повноважного представника відповідача, в тому числі голови Фермерського господарства Ковалевського В.І., беручи до уваги, що явка представника відповідача судом не визнавалася обов`язковою, зазначене клопотання представника відповідача судом першої інстанції обґрунтовано не задоволено.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка в засідання суду обов`язковою не визнавалась, та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без представників сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитись від позову, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Частинами 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відзив на позов 31.01.2022, в якому відповідач визнає позовні вимоги, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, підписана головою Фермерського господарства Ковалевського В.І. та беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстнації правомірно ухвалив судове рішення в підготовчому засіданні 20.05.2022.

Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги та вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2022 року у справі №912/112/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2022 року у справі №912/112/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна