РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2022Справа № 910/2150/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах

енергетики та комунальних послуг

про визнання правочинів недійсними

За участю представників сторін:

від позивача Литвинов В.В.

від відповідача Остапенко С.Л.

від третьої особи не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач) про:

- визнання недійсним пункту 6 додаткової угоди № 3 від 11.11.2021 до договору № 0152-02024 від 01.01.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" і Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго";

- визнання недійсним другого абзацу пункту 12.1 договору № 0152-03024 від 11.11.2021 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" і Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" та НЕК "Укренерго" були відсутні правові підстави для ініціювання приведення договірних відносин у відповідність до типових форм договорів з урахуванням змін, які запроваджені Постановою НКРЕКП № 360 від 07.02.2020, оскільки остання скасована у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 відкрито провадження у даній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено проведення підготовчого засідання на 15.03.2022; залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем та відповідачем 21.02.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 665 та 673.

Підготовче засідання, призначене на 15.03.2022, не відбулось, у зв`язку з введенням на території України режиму воєнного стану, а також перебуванням судді Удалової О.Г. у відпустці.

Крім того, суд зазначає, що 05.04.2022 від представника позивача через підсистему електронного суду надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання призначеного на 15.03.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

06.04.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшли клопотання про продовження відповідачу строку на надання відзиву на позов до 20 календарних днів після скасування режиму воєнного часу в Україні, а також клопотання про відкладення розгляду справи на невизначений строк, але після завершення воєнного стану в Україні.

11.04.2022 від представника позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, призначеного на 15.03.2022, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 13.05.2022 вирішено підготовче засідання на 07.06.2022, частково задоволено клопотання відповідача про продовження йому строку на подання відзиву на позов на п`ятнадцять днів з моменту отримання/вручення даної ухвали.

Копія вказаної ухвали суду отримана відповідачем 19.05.2022, третьою особою - 18.05.2022, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 640 та 957.

Поштове відправлення за № 658, в якому позивачу направлено копію ухвали від 13.05.2022, повернуто до суду з довідкою відділення зв`язку, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано адресат відсутній за вказаною адресою.

Водночас, 17.05.2022 через підсистему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 07.06.2022 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 20.05.2022 вищевказане клопотання позивача задоволено.

03.06.2022 від відповідача, з дотриманням строків, продовжених ухвалою суду від 13.05.2022 у даній справі, надійшов відзив (здано до відправлення відділенню зв`язку 13.05.2022), в якому позовні вимоги відхилено.

07.06.2022 через електронну пошту суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, які в подальшому надійшли до суду поштою 10.06.2022.

Ухвалою суду від 07.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 28.06.2022.

21.06.2022 позивачем надано відповідь на відзив.

27.06.2022 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

28.06.2022 від відповідача через електронну пошту надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 910/9627/20.

Ухвалою суду від 28.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 12.07.2022.

29.06.2022 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, яке мотивовано тим, що відносини у даній справі та справі № 910/9627/20 є різними.

Ухвалою суду від 12.07.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, а також вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.08.2022.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, суд виходив з того, що відносини у даній справі (визнання недійсними додаткових угод) та справі № 910/9627/20 (зобов`язання припинити дії спрямовані на нарахування послуг щодо експорту електричної енергії) є різними та, відповідно, відсутні підстави, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, для зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 09.08.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 16.08.2022.

У судовому засіданні 16.08.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті, представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених в завах по суті.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору, суд вважав за можливе розглянути справу по суті.

У судовому засіданні 16.08.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 10.07.2018 № 684 вирішено видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" (позивачу у даній справі) ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

01.01.2019 між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - оператор системи передачі, ОСП, організаціно-правова форма якого в подальшому змінена на Приватне акціонерне товариство, на підставі наказу Міністрерства фінансів України № 73 від 15.02.2019 та розпорядження Кабінету Міністрів України № 829-р від 22.11.2017), та позивачем - ТОВ "Електротрейдінг Груп" (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0152-02024.

За умовами вказаного договору ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії відповідно до умов договору, а користувач зобов`язався здійснювати оплату за послугу, відповідно до умов договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору сторони здійснюють свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Правил ринку, Кодексу систем передачі, Кодексу систем розподілу, Кодексу комерційного обліку, ліцензій, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність, інших нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.

Згідно з п. 14.1 Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший, ніж за місяць до закінчення терміну дії договору, повідомлення про припинення дії договору, то цей договір вважається подовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Як передбачено сторонами в п.п. 15.1, 15.2 договору, внесення змін до цього договору у випадку внесення змін в установчі документи щодо найменування та місцезнаходження сторін, зміни банківських реквізитів, інших даних, що впливають на належне виконання передбачених договором зобов`язань, має бути оформлене у вигляді додаткової угоди за підписами уповноважених представників сторін.

У разі внесення змін до типової форми договору про надання послуг з передачі електричної енергії сторони зобов`язані внести відповідні зміни до цього договору у строки, визначені відповідним рішенням регулятора.

Додатковою угодою від 04.08.2019 сторонами внесено зміни до договору щодо зміни найменування ОСП.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.02.2020 № 360, вирішено затвердити зміни до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 309.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 у справі № 640/3041/20 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», ТОВ «Де ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ», ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», про визнання протиправною та скасування постанови № 360, позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 07.02.2020 №360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі» в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2, 6.5 глави 6 Розділу ХІ, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020.

Водночас, постановою Верховного Суду від 08.09.2021 у вказаній справі касаційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №640/3041/20.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідач звернувся до позивача з листом від 16.09.2021 № 01/41296 «Щодо врегулювання договірних відносин», в якому вказав, що у зв`язку зі змінами, зокрема, в Кодексі системи передачі, виникла необхідність у врегулюванні договірних відносин сторін, оскільки дія постанови від 07.02.2020 № 360, за твердженнями відповідача, поновлена з 08.02.2020, зважаючи на прийняття постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 640/3041/20.

З вказаним листом відповідачем направлено позивачу проект додаткової угоди до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, а також проект договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які відповідач просив підписати, скріпити печаткою та повернути по одному примірнику відповідачу у даній справі.

На вказаний лист позивачем надано лист-відповідь від 08.10.2021 № 08/10-1, в якому останнім зазначається, що вказані проекти не відповідають типовим формам договорів, які є додатками №№ 5, 6 до Кодексу систем передачі (далі - КСП), у зв`язку з чим позивачем такі документи підписано з протоколами розбіжностей.

Направлення позивачем відповідачу вказаного листа підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та квитанцією від 08.10.2021.

Так, згідно з протоколом розбіжностей до додаткової угоди до договору про надання послуг з передачі електричної енергії позивач заперечує стосовно включення до такої додаткової угоди п. 6 щодо того, що умови даної додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли до її укладення з 08.02.2020, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, а також позивач просив доповнити додаткову угоду пунктом 8.

Стосовно підписання договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в протоколі розбіжностей позивачем також викладено редакцію п. 12.1 такого договору без умови, що дія договору поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли до його укладення з 08.02.2020, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, а також позивач просив доповнити додаткову угоду пунктом 12.7.

Позивачем отримано від відповідача лист № 01/49771 від 04.11.2021, в якому відповідачем повідомляється про необхідність приведення договірних відносин сторін у відповідність до норм Кодексу систем передачі, а також зазначено, що в разі не підписання з боку позивача проекту додаткової угоди до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, а також договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у 10-денний термін, відповідач має намір використати своє право, обумовлене чинним законодавством та договором, а саме поновити дію договорів про врегулювання небалансів електричної енергії для всіх учасників балансуючої групи та/або ініціювати розірвання договору з 01.01.2022 у визначені таким договором строки. Вказаний лист направлено позивачу на електронну пошту.

Крім того, листом від 12.11.2021 № 01/51502 відповідачем розглянуто лист позивача від 08.10.2021 № 08/10-1, в якому відповідач не погоджується з запропонованими позивачем змінами до додаткової угоди до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, а також договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Вказаний лист мотивований тим, що враховуючи прийняття постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 640/3041/20, постанова № 360 від 08.02.2020 підлягає застосуванню на загальних підстав з дати її прийняття, у зв`язку з чим користувачі системи передачі, які не привели договірні відносини у відповідності до норм діючої редакції КСП з 08.02.2020, порушують вимоги КСП, Правил ринку та Закону.

Також відповідач зазначає про неможливість доповнення умов договору умовами, викладеними в протоколах розбіжностей, оскільки такі зміни суперечать законодавству.

Направлення відповідачем позивачу вказаного листа підтверджується описом вкладення та накладеною від 16.11.2021.

Листом від 21.12.2021 № 21/12-2 позивач висловив свою незгоду з запропонованими відповідачем змінами, водночас підписав додаткову угоду з посиланням на те, що фінансові, репутаційні та інші негативні наслідки у вигляді припинення існування балансуючої групи, виключення позивача з учасників ринку електричної енергії набагато перевищують негативні фінансові наслідки, які неминуче настануть у випадку підписання запропонованих відповідачем змін.

Позивачем підписано додаткову угоду № 3 від 11.11.2021 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, пунктом 6 якої визначено, що умови додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли до її укладення з 08.02.2020 відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, а також підписано

Також позивачем 11.11.2021 підписано договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0152-0324.

Вказаний договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП зобов`язується надавати послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавним лініям зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольнити сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотримання вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 12.1 договору, казаний договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2021. Умови даного договору поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли до його укладення з 08.02.2020 відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України.

Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: визнати недійсним пункту 6 додаткової угоди № 3 від 11.11.2021 до договору № 0152-02024 від 01.01.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, а також визнати недійсним другий абзац пункту 12.1 договору № 0152-03024 від 11.11.2021 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп" і Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у сторін у даній справі були відсутні правові підстави для ініціювання приведення договірних відносин у відповідність до типових форм договорів з урахуванням змін, які запровадженні Постановою НКРЕКП № 360 від 07.02.2020, оскільки остання скасована у судовому порядку.

Крім того, позивачем вказується, що ним п. 6 пункту додаткової угоди № 3 від 11.11.2021 до договору № 0152-02024 від 01.01.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії та п. 12.1 договору № 0152-03024 від 11.11.2021 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладено під впливом тяжкої обставини, оскільки відповідач погрожував позивачу позбавити його статусу учасника ринку електричної енергії та припинити існування балансуючої групи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що у зв`язку з набуттям чинності з 08.02.2020 постановою НКРЕКП № 360 від 07.02.2020, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 640/3041/20 скасовані постановою Верховного суду від 08.09.2020, вказана постанова (№ 360 від 07.02.2020) є чинною саме з 08.02.2020, договірні відносини сторін мають бути приведені саме у відповідність до такої постанови, що й було запропоновано відповідачем позивачу в оскаржуваних пунктах додаткової угоди № 3 від 11.11.2020 та договорі № 0154-03024 від 11.11.2020.

Також відповідачем зазначається, що оскаржувані додаткова угода № 3 від 11.11.2020 та договір № 0154-03024 від 11.11.2020 відповідають умовам типового договору, які є додатками до Кодексу систем передачі, при цьому положення цих правочинів були конкретизовані, що допускається приписами абз. 4 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідачем вказується, що позивачем не доведено існування для нього невідворотного настання для останнього тяжких обставин та вчинення ним оскаржуваних правочинів для усунення таких обставин та/або зменшення тяжких обставин.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до ст. 233 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як встановлено ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Законом України «При ринок електричної енергії» визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з п. 46 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, міждержавна лінія електропередачі - лінія електропередачі, що перетинає кордон між Україною та іншою державою і з`єднує об`єднану енергетичну систему України з системою передачі суміжної держави.

Як визначено п. 60 вказаної статті, передача електричної енергії (далі - передача) - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями.

Відповідно до п.п. 8, 10 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про надання послуг з передачі; про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Згідно з Кодексом систем передачі (далі - КСП), затвердженим постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018, цей Кодекс регулює взаємовідносини Оператора системи передачі (далі - ОСП) та користувачів системи передачі (далі - Користувач) щодо планування, розвитку та експлуатації (у тому числі оперативно-технологічного управління) системи передачі у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України, а також приєднання та доступу до системи передачі.

Додатками №№ 5 та 6 до КСП затверджено типові форми договорів про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та про надання послуг з передачі електричної енергії.

Відповідно до п. 1.3 глави 1 розділу XI КСП доступ до системи передачі надається Користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Діяльність на ринку електричної енергії без укладення договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у випадках, передбачених цим Кодексом, не допускається.

Згідно з п. 5.2 глави 5 розділу XI КСП, укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі.

Відповідно до п. 5.5 глави 5, розділу XI КСП, договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.

Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії оприлюднюється на власному веб-сайті ОСП в мережі Інтернет.

Згідно з п. 6.1 глави 6 розділу XI КСП, договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України.

Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією.

Судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що укладені додаткова угода до договору про надання послуг з передачі електричної енергії та договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління не відповідають типовій формі, які є додатками №№ 5 та 6 до Кодексу систем передачі, у зв`язку з внесенням до умов оскаржуваних правочинів умов, що їх дія поширюється на відносини сторін, які виникли з 08.02.2020, оскільки вказані типові форми договорів і мали застосовуватись з урахуванням змін до КСП, що внесені, зокрема, постановою від 07.02.2020 № 360, та така постанова є чинною саме з 08.02.2020, з урахуванням постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 640/3041/20.

При цьому визнання протиправною та скасування постанови № 360 від 07.02.2020 судами першої та апеляційної інстанції, при скасуванні рішень першої та апеляційної інстанції судом касаційної інстанції не змінює того, що вказана постанова від 07.02.2020 № 360 є чинною саме з 08.02.2020.

Водночас, конкретизація умов таких трипових договорів шляхом зазначення, що умови таких правочинів поширюються на відносини, які виникли з 08.02.2020, може бути здійснена сторонами відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України.

Крім того, відносини на ринку електричної енергії були врегульовані постановою № 360 від 07.02.2020, яка як вказано вище є чинною з 08.02.2020.

Також судом не беруться до уваги посилання позивача, що дія оскаржуваних ним правочинів поширюється на відносини сторін, які є виконаними (у випадку з додатковою угодою № 3 від 11.11.2021 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії), та на відносини, яких не існувало раніше (у випадку з договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління), оскільки відносини у сфері користувачів системи передачі були суттєво змінені постановою № 360 від 07.02.2020 та, відповідно, з 08.02.2020 мали врегульовуватись між сторонами відповідно до вказаної постанови.

Крім того, виконання умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії та неіснування відносин за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління не є підставою для визнання таких правочинів недійсними у відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України.

Також позивачем вказувалось, що оскаржувані правочини вчинені ним під дією тяжких обставин.

Водночас, під час розгляду даної справи позивачем документально не підтверджено вчинення оскаржуваних правочинів під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки оскаржувані правочини укладені за типовою формою, при цьому поширення умов таких договорів на взаємовідносини сторін, як і виникли до укладення правочинів з 08.02.2020, є відображенням того, що в законодавстві, яке регулює відносини щодо передачі електричної енергії, з вказаної дати змінено регулювання таких відносин.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено невідповідність спірних п. 6 пункту додаткової угоди № 3 від 11.11.2021 до договору № 0152-02024 від 01.01.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії та п. 12.1 договору № 0152-03024 від 11.11.2021 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління вимогам законодавства, чинного на момент її укладення, а відтак не встановлено й наявність правових підстав для визнання недійсними п. 6 пункту додаткової угоди № 3 від 11.11.2021 до договору № 0152-02024 від 01.01.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії та п. 12.1 договору № 0152-03024 від 11.11.2021 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 13.09.2022.

Суддя О.Г. Удалова