ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 Справа № 914/1247/22

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю БН-Груп, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Локсір, м.Стрий, Львівська область

про: стягнення 8158,80грн за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування №03-12/05-08 від 03.12.2021

Суддя У.І.Ділай

Без участі представників сторін

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2022, справу №914/1247 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 20.06.2022 позов залишено без руху.

05.07.2022 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 11.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін.

03.08.2022 від відповідача до суду надійшов відзив.

06.09.2022 від позивача до суду надійшли письмові пояснення.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

03.12.2021 між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування №03-12/05-08.

В порядку передбаченому договором, позивач надав, а відповідач прийняв до виконання заявку на перевезення №03-12/05/08 від 03.12.2021 на здійснення перевезення вантажу за маршрутом перевезення: с.Тишківці, Коломийський район, Івано-Франківська область 27-220 Starachowice, ul.Myslivska, 1 Польща.

Строк доставки вантажу за заявкою був визначений календарною датою - 10-13.12.2021.

Вартість перевезення за заявкою погоджена сторонами у сумі 1300 Євро по курсу НБУ на день завантаження.

Як зазначено в позові, станом на день виконання заявки - 13.12.2021 перевізник направив експедитору повідомлення про сторнування виконання транспортного замовлення, відтак вантаж не був прийнятий до перевезення.

Крім того, позивач зазначив, що між сторонами складено замовлення №06-12/05-08 від 08.12.2021, яке відповідачем виконано.

Позивач заперечив пояснення відповідача, що заявка на перевезення №03-12/05/08 від 03.12.2021 була змінена/уточнена сторонами шляхом укладення заявки №06-12/05-08 від 08.12.2021, оскільки при уточненні/зміні заявки, сторони мали би вносити відповідні зміни саме в транспортне замовлення №03-12/05/08 від 03.12.2021, а не формувати нове. Разом з тим, позивач зазначив, що у замовленні №06-12/05-08 від 08.12.2021 сторони жодним чином не згадують та не посилаються на транспортне замовлення №03-12/05/08 від 03.12.2021.

При цьому позивач звернув увагу, що відповідачем не висувались жодні вимоги щодо застосування/стягнення штрафних санкцій та/або збитків, заподіяних Експедитором (як вказує відповідач) затримкою належної організації завантаження (збільшення кількості товару) і оформлення документів (супровідних сертифікатів) за транспортним замовленням №03-12/05/08 від 03.12.2021, які передбачені як умовами самого замовлення так і договором.

Позивач вважає, що транспортне замовлення №03-12/05/08 від 03.12.2021 виконане не було.

Пунктом 6 Транспортного замовлення на перевезення №03-12/05/08 від 03.12.2021 передбачено відповідальність перевізника за неподачу автомобіля та не дотримання вимог перевезення після підтвердження транспортного замовлення у вигляді штрафу у розмірі 20% від вартості перевезення.

За розрахунком позивача розмір штрафу, що підлягає до стягнення з перевізника на користь експедитора за невиконання транспортного замовлення становить 260 Євро (1300x20%). Станом на момент подання позову (06.06.2022) офіційний курс євро по відношенню до національної валюти становив 31,38 грн за 1 євро. Таким чином, сума заявлених вимог становить 260 х 31,38 = 8 158,80 грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав взятих зобов`язань та прийняв вантаж для перевезення. ТзОВ БН-Груп подало до Господарського суду Львівської області позов про стягнення 8158,80 грн штрафу.

Відповідач заперечив проти позову з огляду на таке.

На виконання умов договору оформлено заявку на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021, виконання якої через затримку Експедитором ТзОВ БН-Груп належної організації завантаження (збільшення кількості товару) і оформлення документів (супровідних сертифікатів) зумовило зміну (коригування, виправлення) умови перевезення, яке оформлено/уточнено заявкою №06-12/05-08 від 08.12.2021 в частині дати завантаження, збільшення ваги товару та ціни.

Умови щодо самого Товару, маршруту і транспорту залишились без змін, бо це одне і те ж замовлення, товар той самий.

Відповідач вказану заявку виконав належним чином, що підтверджується CMR-накладною від 07.12.2021 з відміткою про отримання товару, декларацією форми МД-2 - 07.12.2021.

Як зазначив відповідач, свій обов`язок щодо оплати послуг позивач не виконав. Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.06.2022 у справі № 914/737/22 вирішено стягнути ТОВ «БН-Груп» на користь ТОВ «Локсір» 43018,78 грн. основної заборгованості та 2 467,17 грн. понесених витрат на сплату судового збору. Підставою позовних вимог були: заявка на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021; заявка на перевезення №06-12/05-08 від 08.12.2021; CMR- накладна від 07.12.2021 з відміткою про отримання товару відповідачем; декларація форми МД-2 - 07.12.2021, акт наданих послуг на суму 43 018,78 грн.

При прийнятті рішення суд виходить і такого:

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача 8158,80 грн штрафу за невиконання транспортного замовлення №03-12/05/08 від 03.12.2021.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Для вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості суду необхідно встановити факт здійснення поставки. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

При поданні позову ТзОВ БН-Груп покликається на невиконання відповідачем взятих зобов`язань за договором та вважає, що його права та законні інтереси порушені внаслідок неподання автомобіля та недотримання вимог перевезення після підтвердження транспортного замовлення.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами 03.12.2021 між сторонами було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні і транспортно-експедиторське обслуговування №03-12/05-08, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

В межах укладеного договору сторони склали заявку на перевезення №03-12/05/08 від 03.12.2021 на здійснення перевезення вантажу за маршрутом перевезення: с.Тишківці, Коломийський район, Івано-Франківська область - 27-220 Starachowice, ul.Myslivska, 1 Польща. Номер автомобіля RP97209 / RP3065P. Вантаж: 21000кг, ягода, температурний режим -20. Погранперехід: ПП Рава-Руська. Дата поставки: 10-13.12.2021. Адреса розмитнення: JAS FBG HREBENNE. Вартість перевезення 1300 євро.

Також сторони склали заявку на перевезення №06-12/05-08 від 08.12.2021 на здійснення перевезення вантажу за маршрутом перевезення: с.Тишківці, Коломийський район, Івано-Франківська область - 27-220 Starachowice, ul.Myslivska, 1 Польща. Номер автомобіля RP97209 / RP3065P. Вантаж: 22000кг, ягода, температурний режим -20. Погранперехід: ПП Рава-Руська. Дата поставки: 10-13.12.2021. Адреса розмитнення: JAS FBG HREBENNE. Вартість перевезення 1400 євро.

Відповідно до матеріалів справи, за здійснене перевезення №06-12/05-08 від 08.12.2021 позивач своєчасно не оплатив.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.06.2022 у справі № 914/737/22 вирішено стягнути ТОВ «БН-Груп» на користь ТОВ «Локсір» 43018,78 грн. основної заборгованості та 2 467,17 грн. понесених витрат на сплату судового збору. Підставою позовних вимог були: заявка на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021; заявка на перевезення №06-12/05-08 від 08.12.2021; CMR- накладна від 07.12.2021 з відміткою про отримання товару відповідачем; декларація форми МД-2 - 07.12.2021, акт наданих послуг на суму 43 018,78 грн.

Рішення Господарського суду Львівської області від 29.06.2022 у справі № 914/737/22 набрало законної сили 21.07.2022.

21.07.2022 на примусове виконання видано наказ.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд звертає увагу, що заявках на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021 та №06-12/05-08 від 08.12.2021 зазначений однаковий номер автомобіля - RP97209 / RP3065P. Також проставлена однакова дата поставки: 10-13.12.2021. Так само однакові відомості містять положення про погранперехід (ПП Рава-Руська) та адресу розмитнення (JAS FBG HREBENNE). Різниця в заявках наявна у вартості перевезення та вазі вантажу.

Із внесенням змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів". Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Керуючись частиною першою та третьою статті 86 ГПК України, щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та надання оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, здійснивши належну оцінку всіх встановлених обставин справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, Господарський суд Львівської області відхиляє покликання позивача на те, що заявки на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021 та №06-12/05-08 від 08.12.2021 є окремими по своїй суті, оскільки містять однакові відомості про номер автомобіля (RP97209 / RP3065P), погранперехід (ПП Рава-Руська) та адресу розмитнення (JAS FBG HREBENNE).

Разом з тим, суд констатує, що в заявках дата поставки також є однаковою 10-13.12.2021, що унеможливлює одночасне виконання двох замовлень закордоном одним й тим самим транспортним засобом, що зазначений в заявках.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача в позасудовому порядку про невиконання заявки на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021, не подано доказів наявності претензій від контрагентів про невиконання перевезення вантажу за критеріями, які зазначені у спірній заявці та не надано доказів понесення витрат, внаслідок невиконаного замовлення.

У разі здійснення господарської діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (в т.ч. професійними комерсантами), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини.

Зважаючи на обставини справи, співставляючи докази, які надали позивач та відповідач, вирішуючи правдивість тверджень позивача про наявність замовлення за критеріями, зазначеними в спірній заявці та правдивість вимоги позивача в цій частині на заслуговування довіри, Господарський суд Львівської області доходить висновку, що факти, які розглядаються скоріше не були (не мали місце), аніж були.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Проаналізувавши все вищенаведене, Господарський суд Львівської області констатує, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявності підстав для стягнення 8158,80грн штрафу за невиконання заявки на перевезення №03-12/05-08 від 03.12.2021. Відтак, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 19.09.2022.

Суддя Ділай У.І.