СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Харків Справа №917/2033/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників у режимі відеоконференції:

позивача Жирний О.С., довіреність №1-2822 від 29.11.2021 року, свідоцтво серія ДН№4841 від 26.07.2017 року;

відповідача Гречко С.І., довіреність №170 від 21.12.2021 року, свідоцтво серія ПТ№1721 від 27.06.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Укртрансгаз», (вх.№770П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року у справі №917/2033/19,

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021,

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», вул. Володимира Козака, 2-а, м. Полтава, 36000,

про стягнення 211.371.564,75 грн. заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про стягнення 211371564,75 грн. заборгованості, яка складається з 180803425,21 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 22869182,17 грн. пені, 2066867,13 грн. 3% річних та 5632090,24 грн. інфляційних втрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати послуг балансування по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, які надані позивачем через не здійснення відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних балансів в порядку встановленому Кодексом ГТС.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року у справі №917/2033/19 (повний текст рішення складено 30.06.2022 року, суддя Тимощенко О.М.) відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також апелянт просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що з моменту отримання відповідачем актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у останнього відповідно до пункту 9.4 договору та п.4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів, з дня отримання зазначених документів. Матеріали справи містять докази на підтвердження отримання відповідачем відповідних документів і саме з цього моменту у відповідача виникає зобов`язання здійснити оплату. Натомість висновки суду про односторонність актів, порушення порядку оформлення та обліку є помилковими.

Не погоджується скаржник і з висновками суду щодо застосованого позивачем коефіцієнту компенсації вартості наданих послуг балансування і наполягає на вірності розрахунку та застосуванні коефіцієнту саме 1,2.

Апелянт вважає, що дії суду першої інстанції є неправильним застосуванням норм матеріального права: ст.ст. 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, розділу ХІІ та глави 4 розділу ХІV Кодексу ГТС, а також порушенням норм процесуального права: ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач наполягає на тому, що відповідач порушив свої обов`язки по своєчасному врегулюванню небалансів, що передбачені п.2 розділу ХІІ Кодексу ГТС та п.4.1 договору, у зв`язку з чим позивач був зобов`язаний вчинити дії з врегулювання виниклих небалансів, докази на підтвердження чого наявні в матеріалах справи і у зв`язку з чим поніс відповідні витрати.

Крім того, норми Кодексу ГТС не ставлять в залежність виконання обов`язку АТ «Укртрансгаз» здійснити врегулювання виниклих небалансів АТ «Полтавагаз» від виникнення чи не виникнення загрози цілісності газотранспортної системи.

Помилковою вважає апелянт також посилання суду першої інстанції на судову практику, оскільки таке посилання вчинено без дослідження в повному обсязі обставин справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача; встановлено строк на протязі якого позивач має право подати відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Офіційна електронна пошта суду: . Доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.

Учасники справи про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові адреси та на електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду) копії ухвали суду від 05.08.2022 року.

31.08.2022 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4777), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач надав відповідь на відзив (вх.№4764 від 31.08.2022 року), в якому більш детально викладено позицію у справі та який долучено до матеріалів справи. Крім того, позивач надав до суду клопотання (вх.№4856 від 02.09.2022 року) про долучення до матеріалів справи судової практики. Відповідні документи також долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.09.2022 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Представник відповідача проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 року (далі договір), згідно п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

У пункті 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 договору).

Згідно п. 2.8 договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 3.1. договору оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом.

Згідно з п. 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

За змістом п. 5.4 договору окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/ прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Відповідно до п. 6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п. 9.1 договору, сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовникам визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х QБГ, де: БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п.9.3 договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 договору).

Згідно п. 9.5 договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора.

Відповідно до п. 11.1 договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

За п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 17.1. договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 року підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Також сторонами підписано додаткову угоду №1 від 29.11.2017 до вищевказаного договору, згідно з якою внесено зміни та доповнення у п. п. 8.2, 8.4, 9.4, 10.4, 10.5.

Додатковою угодою № 1 внесено зміни, зокрема, до п. 9.4. договору, згідно якого оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсація побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Позивач стверджує, що ним як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис.куб.м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис.куб.м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис.куб.м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис.куб.м, що підтверджується алокаціями (звітами) ПАТ «Полтавагаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, а також звітами по точках входу/виходу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року. Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Позивач вказує, що у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 183314474,37 грн, про що були оформлені односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу:

- №11-18-- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 44249306,71 грн;

- №12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 45850508,72 грн;

- №01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 50621066,93 грн;

- №02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 42593592,01 грн.

Також позивачем було виписано відповідачу рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу №11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 року, №12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 року, №01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 року, №02-19--БАЛАНС.

Засобами поштового зв`язку позивачем на адресу відповідача направлені із супровідними листами від 14.12.2018 року, від 14.01.2019 року, від 14.02.2019 року та від 14.03.2019 року акти надання послуг балансування обсягів природного газу, рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу, звіти по точкам входу/виходу та розрахунки вартості послуг балансування. Отримання відповідачем таких документів підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та виписками з сайту Укрпошти.

Позивач зазначає, що з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов договору відповідач оплатив лише частину заборгованості в сумі 2511049,16 грн та не оплатив заборгованість за послуги балансування на загальну суму 180803425,21 грн, чим порушує права та інтереси позивача.

На підставі п. 13.1, 13.5 договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за послуги балансування позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язань з оплати послуг балансування у розмірі 22869182,17 грн, 3% річних у розмірі 2066867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5632090,24 грн.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення оплати за послуги балансування обсягів природного газу за період з листопада по грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року, а підставою заявленого позову є неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг балансування обсягів природного газу за вказаний період згідно з укладеним договором транспортування природного газу транспортування природного газу № від 17.12.2015 року.

Правовідносини з транспортування природного газу врегульовані, зокрема, нормами Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Згідно п. 3 гл. 3. розд. 1 Кодексу ГТС АТ «Укртрансгаз» як оператор ГТС (станом на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечував, зокрема, стале функціонування газотранспортної системи та виконання договорів транспортування природного газу із замовником послуг транспортування; функціонування газотранспортної системи в скоординований та ефективний спосіб зі збереженням необхідної надійності транспортування природного газу та його якості; вжиття заходів, необхідних для надійного функціонування газотранспортної системи; балансування системи та управління перевантаженнями в газотранспортній системі, а також проведення розрахунків із замовниками послуг транспортування, які виникають через їх незбалансованість.

Пунктом 5 гл.1 розд. 1 Кодексу ГТС визначено, що балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Відповідно до пунктів 1-3 розд. ХІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій. Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Послуги з транспортування природного газу і послуги з балансування є пов`язаними і надаються на підставі єдиного договору про транспортування природного газу.

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - постанова НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2497 затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 року, є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних дочках входу/виходу до відповідного замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як оператором газотранспортної системи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів, що зафіксовано у односторонніх звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за спірні періоди, зокрема газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис.куб.м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис.куб.м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис.куб.м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис.куб.м.

Позивачем для оформлення наданих відповідачу послуг балансування в межах повноважень визначених в Кодексі ГТС складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газ та надіслано відповідачу супровідними листами від 14.12.2018 року, від 14.01.2019 року, від 14.02.2019 року, від 14.03.2019 року з додатками (рахунками, додатками до актів: розрахунками вартості послуг балансування та звітами по точках входу/виходу відповідача за спірний період).

Позивачем також було здійснено направлення розрахунків вартості послуг та рахунки-фактури за спірні періоди на електронну адресу відповідача, що підтверджується наданими копіями відповідних скріншотів.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування; відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця має можливість самостійно врегулювати небаланс. Тому направлення оператором ГТС акта про надання послуг балансування пізніше 14-го числа, наступного за їх складенням місяця, жодним чином не впливає на можливість замовника самостійно врегулювати негативні небаланси в порядку та строки, визначені Кодексом ГТС. Сам факт складення оператором ГТС акта надання послуг балансування свідчить про те, що замовником не було самостійно врегульовано місячний негативний небаланс. Оскільки строк оплати за послуги балансування відраховується з моменту отримання замовником відповідного акта про надання таких послуг, слід визнати відсутнім порушення прав замовника у зв`язку з простроченням направлення такого акта оператором ГТС. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2019 року у справі №912/1558/18.

За умовами п. 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п. 2.8. договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п. 5.4 Договору сторони встановили, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Пунктом 5.5 договору, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, додатки 1 та 2 до договору не укладалися, тоді як додаток 3 був підписаний сторонами.

Відсутність додатків 1 та 2, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом. Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 року у справі №922/189/18 та в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі №918/450/20.

Крім того, складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення змісту, обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №916/2090/16, від 18.06.2019 року у справі №922/1580/18.

Вказане свідчить про неможливість перевірити, який саме обсяг газу позивач облікував в системі, що, на думку останнього, відповідач використав за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про ринок природного газу», оператор ГТС зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 32, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовникові послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора ГТС, пов`язаних зі здійсненням балансування.

Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

Згідно глави 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів:

1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора ГТС.

Згідно п. 3 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор ГТС вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Під час здійснення балансуючих дій оператор ГТС враховує: власну оцінку попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби, щодо якої здійснюється(-ються) балансуюча(-і) дія(-ї); інформацію про номінації, алокації та виміряні потоки природного газу; тиск природного газу в газотранспортній системі.

Таким чином, з системного аналізу положень законодавства вбачається, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС місячного небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС); доказів, які дії були вчинені оператором ГТС з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій); залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати.

Позивачем зазначалось, що ним були здійснені витрати на закупівлю природного газу, що підтверджуються договорами на закупівлю природного газу (перелік наведено у письмових поясненнях вх.10899 від 30.09.2021 року), а також актами приймання-передачі про закупівлю природного газу у постачальників від 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 26.12.2018, 28.01.2019 та 31.01.2019.

Проте, такі документи підтверджують саме закупівлю природного газу (проведення господарської операції купівлі), однак дана інформація не є доказом вчинення саме балансуючих дій шляхом використанням послуги балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року та не підтверджує обґрунтовані та реальні витрати позивача, пов`язані із врегулюванням місячних небалансів AT «Полтавагаз», як це передбачено Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГТС. Необхідно також зазначити, що до матеріалів справи не додано копії вищезазначених доказів.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчили б про те, які саме дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу XIII та розділу XIV Кодексу ГТС (не надано інформацію про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, тиск природного газу в газотранспортній системі, тобто докази. Також, оператор ГТС не надав доказів, з яких можна встановити процедуру алокації для визначення обсягів небалансу, та який би підтверджував поділ за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між усіма замовниками послуги транспортування).

За змістом Кодексу ГТС, саме оператор ГТС наділений повноваженнями не допускати виникнення розбалансування газотранспортної системи і має обов`язок вживати передбачених заходів, таких як: надання послуг транспортування газу виключно в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій (п.Глави 3 Розділу І Кодексу ГТС); надання послуг транспортування газу виключно з моменту отримання від замовника газу в точці входу (п.7 глави 3 Розділу І); обов`язок оператора ГТС ще на стадії приєднання суміжного газопроводу до його мереж здійснити заходи з унеможливлення несанкціонованого відбору газу до початку транспортування газу (п.17 глави 2 Розділу IV).

Так, 15.02.2016 року між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та ТОВ «Фірма ТДК» було укладено договір купівлі-продажу №010216/Г, предметом якого є передача у власність АТ Полтавагаз» протягом 2016-2020 років природного газу для виробничо-технологічних витрат. Також між відповідачем та ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс» укладено договір постачання природного газу №2-02/04/16 від 13.03.2019 року з додатковими угодами, предметом якого є постачання природного газу виключно для убезпечення виробничо-технологічних та нормованих втрат відповідача.

Згідно актів приймання-передачі природного газу для покриття виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу АТ «Полтавагаз» (підписаних і скріплених печаткою) в листопаді 2018 року придбано 3100,000 тис.м.куб. природного газу (акт № від 30.11.2018 року, акт прийому-передачі природного газу №11 від 30.11.2018 року, в грудні 2018 року - 3729,096 тис.м.куб. природного газу(акт №655 приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 року та акт прийому-передачі природного газу №12 від 31.12.2018 року, в січні 2019 року - 83,474 тис.м.куб. природного газу (акт прийому-передачі природного газу №1 від 31.01.2019 року, в лютому 2019 року - 100,000 тис.м.куб. природного газу акт прийому-передачі природного газу №2 від 28.02.2019 року, що відображено на інформаційній платформі АТ «Укртрансгаз».

Доводи позивача щодо визнання боргу відповідачем шляхом проведення оплати по договору № від 17.12.2015 року безпідставними, оскільки факт добровільної оплати односторонньо визначеної позивачем заборгованості за договором, в разі наявності заперечень щодо неї у відповідача, не свідчить про визнання такої заборгованості останнім.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення суми вартості послуг балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, то суттєвим у даній справі є встановлення правильності проведеного позивачем розрахунку послуг балансування, підстав для застосовування коефіцієнту компенсації 1,2 та перевірки обґрунтованості нарахувань на прострочену заборгованість. Таким чином, судом першої інстанції ухвалою від 12.03.2020 року призначено судово-економічну експертизу по справі.

Згідно висновку експертів №303/304/12510 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи по справі №917/2033/19 від 28.07.2021 року експертами встановлено:

- перше питання - на підставі наданих документів, визначити обсяг природного газу, який враховано АТ «Укртрансгаз» для застосування коефіцієнту 1,2 під час надання послуги з балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно, щодо отриманого АТ «Полтавагаз» відповідно до умов договору №7 від 17.12.2015 року обсягу газу у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам - не надається за можливе;

- по другому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів - економістів, при визначенні коефіцієнту компенсації «К» встановлено, що за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, арифметичний розрахунок відсотку обсягів негативних місячних небалансів становить меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який відібраного з точки виходу ПАТ «Полтавагаз» (тобто загального значення алокації по даному замовнику). В межах наданих матеріалів неможливе документально та нормативно обґрунтувати застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту 1,2 до обсягу місячних небалансів відповідних періодів;

- по третьому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, при підтверджені базової ціни тазу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, враховуючи оплачену частину заборгованості в сумі 2511049,16 грн (враховану безпосередньо АТ «Укртрансгаз» станом на 23.05.2019), розмір заборгованості АТ «Полтавагаз» за послуги балансування відповідно складає 150 251012,83 грн. з ПДВ в т.ч. (за листопад 2018 - 34363373,11 грн.; за грудень 2018 - 38208757,28 грн.; за січень 2019 - 42184222,44 грн.; за лютий 2019 - 35494660,01 грн.). Відповідно в іншій частині обґрунтувати розмір заборгованості АТ «Полтавагаз» за послуги балансування відповідно в сумі 33063461,54 грн. не надається за можливе (різниця виникла внаслідок застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування за вказаний період в розмірі 1,2);

- по четвертому питанню - в обсязі наданих матеріалів, підтвердити документально витрати АТ «Укртрансгаз» за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання в обсягах, достатніх для надання послуг з балансування, не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по п`ятому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, підтвердити обґрунтування базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року відповідно до вимог п.2 гл. 4 розд. XIV Кодексу газотранспортної системи, враховану АТ «Укртрансгаз» при розрахунках вартості послуг балансування, - не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по шостому питанню - з результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування (детально наведено в дослідницькій частині), із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1,0 розрахунок розміру пені, арифметично складатиме 19048936,08 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по сьомому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1,0, розрахунок розміру трьох процентів річних від простроченої заборгованості за договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 1720267,06 грн. В іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по восьмому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1,0, розрахунок розміру від простроченої заборгованості договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 4691138,77 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе.

Фактично, у суду відсутня можливість перевірки обсягу газу використаного позивачем для послуг балансування і, відповідно, визначення його вартості. Крім того, так як з наявних у матеріалах справи доказів неможливо визначити обсяги балансування, то і питання коефіцієнту, який слід застосувати при розрахунку вартості послуги балансування (1 чи 1,2) вирішити не можливо. Вказане опосередковано призводить до того, що правильність застосування позивачем до спірних відносин коефіцієнту 1,2 є недоведеною, а отже розрахунок позовних вимог є необґрунтованим.

Таким чином, місцевий господарський суд, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявність негативного місячного небалансу у АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення 180803425,21 грн боргу за послуги балансування обсягів природного газу, правомірно відмовив.

Щодо стягнення з відповідача на підставі п. 13.5 договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені у розмірі 22869182,17 грн, 3% річних у розмірі 2066867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5632 090,24 грн., то відповідні вимоги є похідними від вимоги про стягнення боргу за послуги балансування обсягів природного газу. Оскільки позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування природного газу у заявлених обсягах за спірний період у відповідності до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, що призвело до відмови у задоволенні позову і стягненні 180803425,21 грн., то відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача заявлених у даній справі пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати заборгованості за послуги балансування.

Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 22869182,17 грн., 3% річних у розмірі 2066867,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5632090,24 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин та норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року у справі №917/2033/19 без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року у справі №917/2033/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2022 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко