СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Харків Справа № Б-50/232-09 (922/1087/21)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.

при секретарі Євтушенкові Є.В.

за участю

АТ ПроКредитБанк - адвокат Грішина Н.О.,

Інші представники сторін не з`явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№211) на рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 (суддя Міньковський С.В., повний текст складено 30.12.2021) у справі №Б-50/232-09 (922/1087/21)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекском" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Черкасова С.А.

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - АТ "ПроКредит Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Супер Профіль"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "АСА Сістемс"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 27.01.2010 у справі №Б-50/232-09 ТОВ Лекском визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Черкасова С.А. звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Супер Профіль", в якій позивач просить суд зобов`язати ТОВ "Супер Профіль" усунути перешкоди у здійсненні права користуванні та розпорядження ТОВ "Лекском" нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1, шляхом звільнення зазначених нежитлових приміщень.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09, яка набрала законної сили, витребувано з володіння ТОВ «Совберг» нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1 та визнано за ТОВ «Лекском» право власності на вказане нерухоме майно. Як зазначає позивач, в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором було одержано відомості про те, що належні ТОВ «Лекском» нежитлові приміщення використовує у своїй господарській діяльності ТОВ «Супер - Профіль» на підставі договору суборенди нежитлових приміщень №15 від 02.09.2019, укладеного між останнім та ТОВ «Лексінг». Позивач вказує на те, що він, як законний власник спірного нерухомого майна, не надавав згоди на його передачу в суборенду ТОВ «Супер-Профіль», у буд-яких третіх осіб відсутні повноваження розпоряджатись цим майном, зокрема, передавати його в оренду чи суборенду, а тому відповідач користується нерухомим майном позивача без достатніх правових підстав.

Позов ліквідатора розглянуто за правилами загального позовного провадження в межах справи №Б-50/232-09 про банкрутство ТОВ «Лекском».

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 у справі №Б-50/232-09 (922/1087/21) позов задоволено.

В наведеному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09, яка набрала законної сили, власником спірного нерухомого майна є позивач - ТОВ «Лекском». Як зазначено в оскаржуваному рішенні місцевим господарським судом, посилання АСА Сістемс на те, що він є власником нерухомості, об`єкти якої розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, агропромисловий молочно - товарний комплекс,1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд.1 не ґрунтується на приписах діючого законодавства, оскільки при дослідженні судом обставин існування у третьої особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача права власності на вищевказану нерухомість третьою особою не було представлено ґрунтовних юридичних фактів, на підставі яких виникло чи перейшло право власності або речове право на вищенаведений об`єкт нерухомості від ТОВ Лекском до ТОВ АСА Сістемс.

Господарський суд Харківської області у вказаному рішенні дійшов висновку про те, що оскільки в межах справи про банкрутство було порушено порядок відчуження предмета іпотеки на прилюдних торгах (іпотекодержатель-кредитор ПАТ Прокредит Банк), то сама по собі обставина відсутності згоди іпотекодержателя на укладення договору суборенди від 02.09.2019 за №15 між ТОВ Лексінг та ТОВ Супер Профіль є достатньою підставою вважати, що вказаний договір суборенди порушує права та інтереси позивача та кредитора (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- ПАТ Прокредит Банк) та за своєї суттю є нікчемним правочином.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що на підставі рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18 власником аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1 є ТОВ "АСА Сістемс", що не враховано судом першої інстанції.

Апелянт посилається на ч.4 ст.334 ЦК України, відповідно до якої, право на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як зазначає відповідач, оскільки позивачем не надано доказів реєстрації за ним спірного нерухомого майна, ТОВ "Лекском" в особі ліквідатора Черкасова С.А. не може звертатись до суду із цим позовом.

Відповідач в апеляційній скарзі також вказує на те, що станом на момент звернення ТОВ «Лекском» із заявою до ТОВ «Супер-Профіль» з вимогою усунути перешкоди у користуванні майном, всі договори оренди та суборенди нерухомого майна, яке розташовано за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1 та належать на праві власності ТОВ «АСА Сістемс» є дійсними, у зв`язку з чим, безпідставними є посилання позивача на те, що ТОВ «Супер-Профіль» користується спірним майном без належних правових підстав.

Апелянт вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що майно банкрута, яке було предметом договору іпотеки за іпотечним договором з АТ "ПроКредит Банк" є тотожним нерухомому майну, яке було перебудовано (реконструйовано) ТОВ Совберг та в подальшому передано від ТОВ «АСА Сістем» до ТОВ «Лексінг, а від ТОВ «Лексінг» в суборенду ТОВ «Супер-Профіль». Відповідач вважає, що існує спір щодо невідповідності нерухомого майна, право власності на яке за ТОВ «Лекском» визнано ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 нерухомому майну, власником якого в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки стало ТОВ «АСА Сістемс».

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апелянта заперечує, зазначає, зокрема, про те, що рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18, на підставі якого за ТОВ «АСА Сістемс» зареєстровано право власності на спірне майно, на теперішній час не набрало законної сили. Крім того, позивач посилається на правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець майна набув право власності на це майно; державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "АСА Сістемс" надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, посилається на положення ст.182, ч.4 ст.334 ЦК України та зазначає про те, що його право власності на спірне майно виникло на підставі рішення суду у справі №911/731/18 та зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Крім того, третя особа вважає, що невирішеним залишилося питання тотожності об`єктів нерухомого майна, витребуваних на користь ТОВ «Лекском» ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 та об`єктів нерухомого майна, які перейшли до ТОВ «АСА Сістемс» в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки. ТОВ «АСА Сістемс» вважає, що він є законним власником спірного майна, а тому має повноваження на його передачу іншим особам в оренду з умовою суборенди. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 у справі №Б-50/232-09 (922/1087/21) без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 розгляд справи призначено на 06.09.2022 о 11:30 год.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "АСА Сістемс" надало суду клопотання від 21.08.2022 про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що представник товариства адвокат Ольга Єрьоміна покинула місто Харків на початку бойових дій та не має технічної можливості прийняти участь в судовому засіданні 06.09.2022 в режимі відеоконференції.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія враховує, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалася судом обов`язковою.

У клопотанні заявником жодним чином не обґрунтовано, які обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та потребують присутності представника в судовому засіданні.

У постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 Верховний Суд зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія враховує, що ТОВ «АСА-Сістемс» виклало свою позицію у відзиві на апеляційну скаргу.

Правова позиція відповідача викладена у апеляційній скарзі.

За змістом ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Враховуючи викладене, третя особа не була позбавлена права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.

Крім того, керівник ТОВ «АСА-сістемс» не позбавлений права і можливості приймати участь в судовому засіданні на засадах самопредставництва, у тому числі у віддаленому режимі ( за допомогою комунікаційної платформи «Easycon», тощо).

Судова колегія враховує приписи статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України, якими до основних засад судочинства віднесено, зокрема, розумні строки розгляду справи судом, що, також є одним з елементів права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ТОВ «АСА-Сістемс» надало свої пояснення у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання ТОВ «АСА-Сістемс» про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено учасників про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи на стороні відповідача

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 08.11.2005 на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005 набув право власності на майно - аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається з: санітарний пропускник (літ.»А») загальною площею 380,6 кв. м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б») загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. «Б1») загальною площею 1911,3 кв. м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б2») 1911,5 кв. м., розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

Постановою Господарського суду Харківської області від 27.01.2010 у справі №Б-50/232-09 ТОВ Лекском визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

ПАТ ПроКредит Банк, є кредитором по справі Б-50/232-09 про банкрутство ТОВ Лекском. Заборгованість банкрута перед банком - кредитором складає 34 479 543,01 грн, з яких сума основного боргу - 17813086,89 грн та неустойка - 16666456,12 грн. (том 4, арк.с. 18-21).

В забезпечення виконання зобов`язань перед ПАТ "ПроКредит Банк" ТОВ Лекском передло майно в іпотеку, а саме: нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, а саме, санітарний пропускник (літ А), загальною площею 380,6 кв. м, корівник із бетону, цегли (літ Б) загальною площею 840,1 кв. м, корівник із цегли (літ Б1) загальною площею 1911,3 кв.м, корівник із бетону, цегли (літ Б2) 1911,5 кв. м, розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська,1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд.1.

Вказане майно ТОВ "Лекском" знаходилось в іпотеці ПАТ "ПроКредит Банк» відповідно до іпотечного договору № 2790-ДЗ 1 від 21.03.2006 р. посвідченого 21.03.2006 р. приватним нотаріусом КМНО Ніколенко В.М. за реєстр. № 1638. Крім того, майно передане в іпотеку ПАТ "ПроКредит Банк" за договором № 2790-ДЗ1 від 21.03.2006 р. також забезпечує зобов`язання ТОВ Лекском перед ПАТ "ПроКредит Банк" за рамковою угодою № 2790 від 21.03.2006р.

12.07.2016 у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Лекском» з метою погашення вимог кредиторів проведено аукціон з продажу нерухомого майна боржника - аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

За результатами аукціону переможцем визнано ТОВ «Сазон», з яким був укладений договір купівлі-продажу майна від 12.07.2016.

Разом із тим, ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09, яка залишена без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та Вищого господарського суду України від 22.11.2017:

-визнано недійсними результати аукціону від 12.07.2016 щодо продажу нерухомого майна банкрута ТОВ Лекском, а саме, аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається із наступного майна: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б;

-визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, що був укладений за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" від 12.07.2016 №100080616/1.

На час розгляду заяви про визнання результатів аукціону недійсним власником спірного нерухомого майна було ТОВ «Лексінг».

В подальшому, на підставі іпотечного договору №1155 від 11.10.2016 ТОВ «Лексінг» відчужило на користь ТОВ «Совберг» приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається з: санітарний пропускник (літ. «А») загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б») загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. «Б1») загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б2») 1911,5 кв.м., за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська,1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2018 між ТОВ «Совберг», як орендодавцем та ТОВ «Лексінг», як орендарем укладено договір оренди нежитлових приміщень №4, за умовами якого в користування передається нежитлове приміщення загальною площею 2076 кв.м. (під розміщення виробництва-складу), 650 кв.м. (під розміщення складу), 140 кв.м. (під розміщення офісу) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська,1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1 (агропромисловий молочно-товарний комплекс). Строк оренди до 01.09.2021.

02.09.2019 ТОВ Лексинг (суборендавець) на підставі договору суборенди №15 передав в оренду ТОВ Супер Профіль (суборендар) нежитлове приміщення загальною площею: 2076 кв.м. (під розміщення виробництва-складу), 650 кв.м. (під розміщення складу), 140 кв.м. (під розміщення офісу) та внутрішні мережі енергозабезпечення за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1. Строк суборенди - до 31.08.2021.

У травні 2018 ліквідатор банкрута - ТОВ «Лекском» звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якій ліквідатор просив: 1) витребувати з незаконного володіння ТОВ «Совберг» нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються з: санітарний пропускник (літ. «А») загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б») загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. «Б1») загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б2») 1911,5 кв.м.,за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1; та просив визнати за ТОВ «Лекском» право власності на зазначені вище нежитлові приміщення.

09.09.2019 ліквідатор банкрута надав суду уточнення до заяви про витребування майна, в якій просив витребувати з незаконного володіння ТОВ «Совберг» нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г та визнати за ТОВ «Лекском» право власності на зазначене майно.

Дослідивши подані ліквідатором ТОВ "Лекском" уточнення, суд першої інстанції встановив, що спірний об`єкт нерухомості, який визначений в первісно поданій заяві, фактично є одним і тим самим об`єктом, що належав банкруту і якому новий власник - ТОВ "Совберг" змінив характеристики , здійснивши поділ майна на частини , які були перереєстровані за новими адресами, вже після звернення ліквідатора із зазначеною вище заявою до суду, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 157291275 від 22.02.2019.

Судом першої інстанції також встановлено, що зазначені вище зміни відбулись на підставі технічних паспортів без номерів, виданих ТОВ "Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості" та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна серія та номер 081118 від 08.10.2018.

Враховуючи, що уточнення подані ліквідатором до переходу судом розгляду справи по суті, Господарський суд Харківської області прийняв уточнення ліквідатора до заяви про витребування майна та подальший розгляд здійснювався з урахуванням уточнень.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 заяву ліквідатора було задоволено, витребувано з володіння ТОВ СОВБЕРГ об`єкти нерухомого майна:

- нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; - нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в;

- нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а;

- нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г, та зобов`язано ТОВ СОВБЕРГ передати їх ліквідатору ТОВ Лекском.

Цією ж ухвалою суду визнано за ТОВ Лекском право власності на зазначене вище нерухоме майно.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 залишена без змін постановою Верховного Суду від 05.02.2020.

Після набрання законної сили ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09, ТОВ «Лекском» не змогло здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно, оскільки 11.03.2020 право власності на Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс (санітарний пропускник літ.А-1, площею 38-,6 кв.м; корівник літ.Б 840,1 кв.м.; корівник літ.Б1- 1911,3 кв.м.; корівник літ.Б2-1911,5 кв.м.) було зареєстровано за ТОВ «АСА Сістемс» на підставі рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.04.2021 №253677340.

07.12.2017 між ТОВ «Совберг» (іпотекодавець) та ТОВ «Аса Сістемс» (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець у забезпечення виконання всіх власних зобов`язань перед іпотеко держателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями договору позики за №80/17 від 01.03.2017 (договір позики), укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавецем в простій письмовій формі, передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 2.1 цього договору, що надалі іменується "Предмет іпотеки", а іпотекодержатель приймає його в іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Предметом іпотеки є: Аграрно промисловий молочно-товаринй комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошщинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1 км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1.

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аса Сістемс» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Совберг» (далі - ТОВ «Совберг», відповідач), в якому просило суд в рахунок погашення частини заборгованості ТОВ «Совберг» перед ТОВ «Аса Сістемс» за договором позики №80/17 від 01.03.2017 в сумі 602000,00 гривень основного боргу, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №2351 від 07.12.2017, а саме: Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1-й км дороги Личанка-Горбовичи, будинок 1, шляхом передачі у власність іпотекодержателю - ТОВ «Аса Сістемс»; визнати за ТОВ «Аса Сістемс» право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором №2351 від 07.12.2017, а саме: Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1-й км дороги Личанка-Горбовичи, будинок 1.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18 позов задоволено повністю.

Вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку.

Під час апеляційного провадження у цій справі, колегією суддів встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі №911/731/18 рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом,зазначає про те, що він, як законний власник спірного нерухомого майна, не надавав згоди на його передачу в суборенду ТОВ «Супер-Профіль», у будь-яких третіх осіб відсутні повноваження розпоряджатись цим майном, зокрема, передавати його в оренду чи суборенду, а тому відповідач користується нерухомим майном позивача без достатніх правових підстав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що продовжує користуватися спірними приміщеннями правомірно, на підставі договору суборенди №15, укладеного з ТОВ Лексинг 02.09.2019, тобто, до визнання за ТОВ «Лекском» права власності на спірне майно за ухвалою суду від 10.09.2019 у справі № Б-50/232-09.

ТОВ «АСА-Сістемс» в своїх поясненнях суду першої інстанції зазначає про те, що на підставі договорів оренди нерухомого майна від 01.10.2020 за №№7/1; 7/2; 7/3; 7/4 (т.1 а.с. 230-277) він як орендодавець передав ТОВ «Лексінг» (орендарю) строком до 30.08.2023 наступне нерухоме майно: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

На думку ТОВ «АСА Сістемс», укладенням зазначених договорів він як власник вказаного майна фактично погодив укладення ТОВ «Лексінг» будь-яких договорів суборенди з третіми особами, в тому числі, з ТОВ "Супер-Профіль».

Судова колегія враховує наступне.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів статті 391 ЦК право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17).

Разом із тим однією з умов застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в разі наявності таких відносин здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (аналогічний за змістом правовий висновок наведено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 916/1666/18).

Стосовно права власності ТОВ «Лекском» на спірне нерухоме майно, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2005 на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005 набуло права власності на майно - аграрно-промисловий молочно-товарний комплекс, що складається з наступного: санітарний пропускник (літ.»А») загальною площею 380,6 кв. м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б») загальною площею 840,1 кв. м., корівник із цегли (літ. «Б1») загальною площею 1911,3 кв. м., корівник із бетону, цегли (літ. «Б2») 1911,5 кв. м., розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1.

12.07.2016 у межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Лекском» з метою погашення вимог кредиторів відбувся аукціон з продажу вказаного майна, результати якого були визнані недійсними ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09.

Цією ж ухвалою було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, який був укладений з переможцем торгів ТОВ «Сазон».

Вказана ухвала суду від 14.02.2017 мотивована тим, що реалізація на аукціоні об`єктів нерухомості банкрута, який забезпечував погашення грошових вимог заставного кредитора - ПАТ "ПроКредит Банк" було проведено із порушенням порядку організації та проведення другого повторного аукціону з реалізації об`єктів нерухомості.

Отже, нерухоме майно банкрута ТОВ "Лекском", а саме: нежитлові приміщення аграрно-промислового молочного-товарного комплексу, що розташовані за адресою : Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Шпитьківська, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, вибуло з володіння боржника поза волею власника, оскільки реалізація майна банкрута, яке перебувало у заставі ПАТ "ПроКредит Банк", здійсненна ліквідатором - арбітражним керуючим з порушення вимог Закону про банкрутство, зокрема без згоди на це заставного кредитора, внаслідок чого аукціон, на якому відчужено майно та договір купівлі-продажу укладений за результатами цього аукціону, в судовому порядку визнано недійсними, що свідчить про відсутність волі власника майна - ТОВ "Лекском" на продаж належного йому майна.

Разом із тим, правові наслідки недійсних правочинів у вигляді реституції судом не були застосовані до покупця - ТОВ «Сазон», у порядку статті 216 ЦК України, у зв`язку з тим, що на час розгляду заяви про визнання результатів аукціону недійсним власником спірного нерухомого майна було ТОВ «Лексінг», яке не є стороною договору купівлі-продажу від 12.07.2016.

В подальшому ТОВ "Лексінг" відчужило на користь ТОВ "Совберг" приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається з : санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1 на підставі іпотечного договору 1155 від 11.10.2016.

Оскільки вибуття спірного нерухомого майна відбулося поза волею власника, шляхом реалізації майна банкрута на аукціоні, за результатами якого укладено договір купівлі-продажу, який в подальшому визнаний судом недійсним, у 2018 році ліквідатор ТОВ «Лекском» звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про витребування майна у ТОВ «Совберг» в порядку ст.388 ЦК України та визнання за ТОВ «Лекском права власності на це майно.

Задовольняючи заяву про витребування майна, Господарський суд Харківської області в ухвалі від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09 виходив з того, що ТОВ "САЗОН" дійсно є добросовісним набувачем нерухомого майна та є володільцем спірних нежитлових приміщень. Разом з тим, нерухоме майно банкрута вибуло з володіння власника (банкрута) незаконно та не з його волі, що згідно приписів ч. 3 статті 388 ЦК України є підставою для витребування такого майна з чужого володіння на користь законного власника - ТОВ "Лекском" з метою його включення до складу ліквідаційної маси та погашення грошових вимог заставного кредитора - ПАТ "ПроКредитБанк".

При цьому у вказаній ухвалі суд встановив, що на підставі технічних паспортів від 08.10.2018 ТОВ "Совберг»" змінило характеристики спірного нерухомого майна та здійснило поділ цього майна на частини, які були зареєстровані за новими адресами.

Узв`язку з вказаним обставинами, суд першої інстанції в ухвалі від 10.09.2019 у цій справі, дійшов висновку,з яким погодився Верховний Суд в постанові від 05.02.2022, що для реального виконання рішення суду про витребування майна з володіння особи та повернення цього майна до складу ліквідаційної маси банкрута ТОВ "Лекском" і задоволення вимог заставного кредитора наявні підстав для визнання права власності за банкрутом - ТОВ "Лекском" на нерухоме майно, яке було поділено на частини добросовісним набувачем і з володіння якого таке майно було витребувано, враховуючи вимоги ст. 392 ЦК України.

Судова колегія враховує, що згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17, від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (ЄДРСРУ № 91292740).

Отже, з урахуванням наведених норм та встановлених обставин справи, судова колегія приходить до висновку, що ТОВ «Лекском» набув право власності на нерухоме майно - Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1-й км дороги Личанка-Горбовичи, будинок 1, на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2005.

Водночас, ухвала суду від 10.09.2019 у справі №Б-50/232-09, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 05.02.2020, не породжує право власності ТОВ «Лекском» на спірне нерухоме майно як в цілому, так і окремих його частини, поділених ТОВ «Совберг», а лише підтверджує його.

За таких обставин доводи апелянта про те,що договір суборенди укладено раніше ніж визнано судом право власності ТОВ Лекском є не обґрунтованими.

Судова колегія приймає до уваги, що відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із його сторін пов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 ЦК України).

При цьому, не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину (аналогічна правова думка міститься в постанові Верховного Суду від 11.05.2021).

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 у справі №Б-50/232-09, яка набрала законної сили, визнано недійсними результати аукціону від 12.07.2016 щодо продажу нерухомого майна банкрута ТОВ Лекском та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016, що був укладений з ТОВ «Сазон» за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском".

Враховуючи, що перший договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.2016 був визнаний недійсним, відсутні підстави для визнання недійсними подальших правочинів, на підставі яких право власності на спірне майно перейшло від ТОВ «Сазон» до ТОВ «Лексінг», від ТОВ «Лексінг» до ТОВ «Совберг» (на підставі іпотечного договору№1155 від 11.10.2016).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Совберг» передало Аграрно промисловий молочно-товаринй комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошщинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1 км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1 в іпотеку ТОВ «АСА Сістемс» на підставі іпотечного договору від 07.12.2017.

На підставі рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18 ТОВ «АСА Сістемс» 11.03.2022 зареєструвало право власності на Аграрно промисловий молочно-товарний комплекс (санітарний пропускник літ.А-1, площею 38-,6 кв.м; корівник літ.Б 840,1 кв.м.; корівник літ.Б1- 1911,3 кв.м.; корівник літ.Б2-1911,5 кв.м.), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.04.2021 №253677340.

Разом із тим, Верховний Суд в постанові від 24.01.2020 у справі №910/10987/18 вказав, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) були зроблені висновки про те, що з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець майна набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно.

-

Враховуючи, що спірне майно вибуло із власності ТОВ «Лекском» шляхом реалізації майна банкрута на аукціоні, за результатами якого укладено договір купівлі-продажу, який ( як і результати аукціону) в подальшому визнаний судом недійсним, а також ухвалою суду від 10.09.2019 у цій справі визнано право власності за позивачем, судова колегія приходить до висновку, що ТОВ «Сазон» не набуло право власності на зазначене майно у встановлений законодавством спосіб, а отже, право власності в подальшому не могло перейти від ТОВ «Сазон» до наступних власників, зокрема, ТОВ «Совберг».

За наведеного, у ТОВ «Соберг» не було повноважень розпоряджатись спірним майном шляхом його передачі в іпотеку ТОВ «Аса Сістемс» на підставі іпотечного договору від 07.12.2017.

На час звернення ліквідатора ТОВ «Лекском» з позовом у цій справі рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі №911/731/18 було оскаржено в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №911/731/18 та зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018.

ТОВ «АСА Сістемс» в межах цієї справи не обґрунтовано та не доведено, на яких підставах до нього перейшло від ТОВ «Лекском» право власності на спірне майно, у зв`язку з чим, доводи ТОВ «АСА Сістемс» про правомірність набуття ним права власності на Аграрно промисловий молочно-товаринй комплекс, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошщинський район, с/р Шпитьківська, агропромисловий молочно-товарний комплекс, 1 км дороги Личанка-Горбовичі, будинок 1 не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані.

Під час апеляційного провадження у цій справі, колегією суддів встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 у справі №911/731/18 рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2018 скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що продовжує користуватися спірними приміщеннями правомірно, на підставі договору суборенди №15, укладеного з ТОВ Лексінг 02.09.2019, тобто, до визнання за ТОВ «Лекском» права власності на спірне майно за ухвалою суду від 10.09.2019 у справі № Б-50/232-09.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже встановлено судом, з 08.11.2005, на підставі договору купівлі-продажу, ТОВ «Лекском» є власником аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, як в цілому, так і окремих його частини, поділених ТОВ «Совберг».

В матеріалах справи відсутні докази передачі ТОВ «Лекском» вказаного нерухомого майна в оренду ТОВ «Лексінг» чи погодження укладення договору суборенди з ТОВ «Супер-Профіль».

Отже, між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор ТОВ "Лекском" направляв на адресу ТОВ "Супер Профіль" вимогу про звільнення приміщення (т. 1 а.с. 14-16).

Проте, у відповідь ТОВ "Супер Профіль" повідомило, що посилання ТОВ "Лекском" на наявність права власності на нерухоме майно, не відповідають інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що відповідач створює перешкоди власнику майна ТОВ «Лекском» в реалізації ним повноважень користування належним йому майном і таке правопорушення триває на час звернення ліквідатора до суду із цим позовом.

Судова колегія також враховує, що спірне майно ТОВ "Лекском" знаходилось в іпотеці ПАТ "ПроКредит Банк» відповідно до іпотечного договору № 2790-ДЗ 1 від 21.03.2006 р. посвідченого 21.03.2006 р. приватним нотаріусом КМНО Ніколенко В.М. за реєстр. № 1638. Крім того, майно передане в іпотеку ПАТ "ПроКредит Банк" за договором № 2790-ДЗ1 від 21.03.2006 р. серед іншого забезпечує зобов`язання ТОВ Лекском перед ПАТ "ПроКредит Банк" за рамковою угодою № 2790 від 21.03.2006р.

ПАТ "ПроКредит Банк» є заставним кредитором в межах справи про банкрутство ТОВ «Лекском».

Згідно до ч.2 ст.586 ЦК передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відсутність згоди іпотекодержателя на укладення договору оренди чи суборенди з ТОВ Супер Профіль свідчить про те, що договір суборенди, на який посилається відповідач, порушує права та інтереси як позивача, так і заставного кредитора (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача) - ПАТ Прокредит Банк.

Звернення ліквідатора ТОВ «Лекском» з цим позовом про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном банкрута має на меті відновлення порушеного права банкрута та заставного кредитора і погашення вимог останнього.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та зобов`язання ТОВ "Супер Профіль" усунути перешкоди у здійсненні права користуванні та розпорядження ТОВ "Лекском" нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1, шляхом звільнення зазначених нежитлових приміщень.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує те, що станом на момент звернення ТОВ «Лекском» із заявою до ТОВ «Супер-Профіль» з вимогою усунути перешкоди у користуванні майном, всі договори оренди та суборенди нерухомого майна, яке розташовано за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка - Горбовичі, буд. 1 та належать на праві власності ТОВ «АСА Сістемс» є дійсними, у зв`язку з чим, безпідставними є посилання позивача на те, що ТОВ «Супер-Профіль» користується спірним майном без належних правових підстав.

Судова колегія вважає вказані доводи відповідача необгрунтованими, оскільки договори оренди та суборенди, на які посилається апелянт, були укладені ТОВ «Лексінг`та ТОВ «АСА-Сістемс» за відсутності у них повноважень на розпорядження спірним майном.

Апелянт вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що майно банкрута, яке було предметом договору іпотеки за іпотечним договором з АТ "ПроКредит Банк" є тотожним нерухомому майну, яке було перебудовано (реконструйовано) ТОВ Совберг та в подальшому передано від ТОВ «АСА Сістем» до ТОВ «Лексінг, а від ТОВ «Лексінг» в суборенду ТОВ «Супер-Профіль».

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача, оскільки в мотивувальній частині постанови від 05.02.2020 у справі №Б-50/232-09 Верховний Суд підтвердив висновки місцевого господарського суду про те, що зазначене в заяві ліквідатора про витребування майна у ТОВ «Совберг» та в уточненнях до неї майно є одним і тим самим спірним об`єктом нерухомості, що належало банкруту - ТОВ «Лекском», а новий власник ТОВ «Совберг» змінив лише характеристики майна, здійснивши поділ спірного нерухомого майна на частини, які були зареєстровані за новими адресами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження судом першої інстанції доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції бере за основу висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у матеріально-правовому сенсі, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 у справі №Б-50/232-09 (922/1087/21) - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.12.2021 у справі №Б-50/232-09 (922/1087/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.09.2022

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков