СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

16 вересня 2022 року м. Харків Справа № 917/1916/21

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Гребенюк Н.В., розглянувши апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віва» (вх. 943 П/1)

на рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 (суддя Погрібна С.В., повний текст рішення складений 16.08.2022) у справі №917/1916/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЄвроМАЗ", с. Забір`я, Києво-Святошинський район, Київська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Віва", м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 1 074 669,49 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрЄвроМАЗ" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Віва" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 11.12.2020 № 63-20 в розмірі 759 629,60 грн та 150 119,12 грн пені, 30 864,14 грн 3% річних від простроченої суми, 99 931,43 грн збитків завданих інфляцією, 269 126 грн штрафу.

01.02.2022 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач вказував, що відповідачем частково сплачена сума основного боргу у розмірі 117 500,40 грн, а відтак просить стягнути на його користь загальну заборгованість за договором - 642 129,20 грн, пеню - 150 119,12 грн, 3% річних від простроченої суми - 30 864,14 грн, збитки завдані інфляцією - 99 931,43 грн, штраф - 269 126 грн.

17.02.2022 позивач звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач вказував, що відповідачем частково сплачена сума основного боргу у розмірі 117 500,40 грн, а відтак просить стягнути на його користь загальну заборгованість за договором - 524 628,80 грн, пеню - 150 119,12 грн, 3% річних від простроченої суми - 30 864,14 грн, збитки завдані інфляцією - 99 931,43 грн, штраф - 269 126 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 у справі №917/1916/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Віва" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрЄвроМАЗ" заборгованість за договором - 524 628,80 грн, пеню 75 059,56 грн., 3% річних від простроченої суми - 30 864,14 грн, збитки завдані інфляцією - 99 931,43 грн, штраф - 134 563,00 грн, судовий збір - 16 120,04 грн. В решті позову відмовлено. Здійснено повернення надміру сплаченого судового збору за подання позовної заяви з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віва», з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій із посиланням на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій, однак незгодою із визначеним судом співвідношенням такого зменшення, просить змінити рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 у справі №917/1916/21 в частині штрафних санкцій та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у сумі 15 011,91грн, 3% річних у сумі 6 172,83грн, збитки завдані інфляцією у сумі 19 986,29грн, штраф у сумі 26 912,60грн.

Одночасно апелянт просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 у справі №917/1916/21, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення відповідачеві не було вручено, а з повним текстом вказаного рішення останній ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень після його публікації 16.08.2022, що, на його думку, свідчить про поважність причин пропуску строку.

Системою автоматизованого розподілу справ між суддями протоколом від 15.09.2022 для розгляду справи №917/1916/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Відповідно до ч.2 ст.256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частина 3 названої статті передбачає, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.261 цього Кодексу.

Ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною 1 ст.119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Східний апеляційний господарський суд, розглянувши подане апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання прав особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 129 Конституції України, статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про те, що причини пропуску строку подання скарги є поважними.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм, суддя-доповідач дійшла висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).

Відповідно до статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Разом із цим, положеннями статті 258 Господарського процесуального кодексу України на заявників апеляційних скарг покладено обов`язок щодо надання до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

- за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Суддя-доповідач зазначає, що як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Віва" оскаржує рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 у справі №917/1916/21 в частині пені 60 047,65грн (75 059,56 грн 15 011,91грн) , 3% річних від простроченої суми 24 691,31грн (30 864,14 грн 6 172,83грн), збитки завдані інфляцією 79 945,14грн (99 931,43 грн 19 986,29грн), штраф 107 650,40грн (134 563,00 грн 26 912,60грн). Отже, предметом апеляційного перегляду є майнова вимога від суми 272 334,50грн.

Враховуючи те, що позивачем був заявлений перегляд рішення лише в частині зазначених майнових вимог, скаржником мав бути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 6 127, 53грн.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість, апелянт в прохальній частині апеляційної скарги просить звільнити його від сплати судового збору або зменшити його розмір до 10% від встановленого розміру, посилаючись на скрутне матеріальне становище через фактичне припинення ведення господарської діяльності, пов`язане із введенням в Україні воєнного стану.

Розглянувши відповідне клопотання апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

З огляду на відсутність обставин, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а також в обґрунтування викладених заявником обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру від встановленого законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційну скаргу скаржником подано з порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 258, а саме: до скарги не додано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв`язку з цим, на виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що апелянту з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги слід надати суду докази сплати (доплати) судового збору у встановлених порядку та розмірі (6 127,53грн).

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що з 05.10.2021 у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема, змінився порядок подання апеляційних скарг на судові рішення, з огляду на що станом на час винесення даної ухвали у суду апеляційної інстанції відсутні матеріали справи №917/1916/21.

Враховуючи наведене, з метою подальшого вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження або повернення апеляційної скарги, керуючись положеннями п. 17.3 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне витребувати у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1916/21.

Керуючись статтями 174, 234, пунктом 2 частини третьої статті 258, статтею 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія Віва» (вх. 943 П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 28.07.2022 у справі №917/1916/21 залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали апелянту усунути недоліки, а саме: подати до Східного апеляційного господарського суду: докази сплати (доплати) судового збору у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (6 127,53грн).

3. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

4. Запропонувати скаржнику надати докази усунення недоліків поданої апеляційної скарги засобами електронного зв`язку.

5. Витребувати у господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1916/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Гребенюк