РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.09.2022Справа № 910/6392/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго», Запорізька обл, м. Бердянськ

до Акціонерного товариства «Запорізький втормет», м. Київ

про стягнення 150 119,82 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго» (далі - ТзОВ «Альтернативенерго»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький втормет» (далі - АТ «Запорізький втормет»/відповідач) про стягнення 150 119,82 грн, у тому числі: 125 450,43 грн - основного боргу, 11 498,91 грн - інфляційних втрат, 1 072,34 грн - 3% річних та 12 098,14 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №020 від 26.12.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.07.2022 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, 01.08.2022 був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Запорізький втормет» (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №020, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

У відповідності до п. 5.2. договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток №2 до договору). Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Пунктом 5.3. договору визначено, що інформація про прогнозовану ціну електричної енергії має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (п. 5.4. договору).

В п. 5.5. договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.6. та п. 5.7. договору облік електричної енергії у розрахунковому періоді здійснюється за допомогою та на підставі показників розрахункових приладів, що мають щодобовий погодинний облік та за впровадженою автоматизованою системою комерційного обліку електричної енергії (АСКОЕ або ЛУЗОД). У разі, встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж оператора системи та споживача обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показників розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів.

Згідно п. 5.8. договору споживач здійснює оплату за цим договором шляхом безготівкового перерахування коштів на відповідний поточний рахунок постачальника, зазначений в рахунку на оплату. Оплата вважається здійсненою після того, як на відповідний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Відповідний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку (п. 5.9. договору).

У відповідності до п. 5.10. договору якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Цей договір укладається на строк, визначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач (додаток №2 до даного договору) та набуває чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком №1 до цього договору та сплати рахунку постачальника, а в частині проведення розрахунків в будь-якому разі діє до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань (п. 13.1. договору).

Крім того, сторонами підписано комерційну пропозицію №2 до договору про постачання електричної енергії з ТзОВ «Альтернативенерго».

В п. 4 комерційної пропозиції визначено спосіб оплати, зокрема, розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останнє число включно). Споживач здійснює платежі на поточний рахунок постачальника на умовах платної оплати в такі терміни: не пізніше 26-го числа місяця, що передує розрахунковому - 40% вартості заявленого на наступний розрахунковий період обсягу електричної енергії; не пізніше 5-го числа розрахункового місяця - 20% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії; не пізніше 10-го числа розрахункового місяця - 20% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії; не пізніше 15-го числа розрахункового місяця - 20% вартості заявленого на поточний розрахунковий період обсягу електричної енергії.

Згідно п. 5 додаткової пропозиції розрахунки на планові платежі електричної енергії виставляються споживачу та надсилаються електронною поштою на адресу останнього не пізніше 5-ти робочих днів до 26 числа місяця, що передує розрахунковому.

Відповідно до п. 6 додаткової пропозиції споживач самостійно сплачує вартість послуг з передачі (розподілу) електричної енергії на рахунки операторів системи.

У відповідності до п. 7 комерційної пропозиції, у разі несвоєчасної оплати електричної енергії, що постачається на умовах цього договору, споживач зобов`язаний, незалежно від відшкодування збитків, сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання споживачем своїх зобов`язань по оплаті купованої в постачальника електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня по березень 2022 року включно, позивачем надано відповідачу послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 125 450,43 грн, що підтверджуються актами про використану електричну енергію за січень 2022 року, лютий 2022 року та березень 2022 року, а також актами купівлі-продажу електричної енергії: №02022011 від 31.01.2022 на суму 66 173,51 грн, №02022021 від 28.02.2022 на суму 51 265,19 грн та №02022031 від 31.03.2022 на суму 21 146,15 грн.

Проте, відповідач за поставлену електричну енергії не розрахувався, внаслідок чого у АТ «Запорізький втормет» утворилась заборгованість в сумі 125 450,43 грн.

Ураховуючи неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за вказаний період, позивач просить суд стягнути з відповідача 125 450,43 грн - заборгованості за спожиту електричну енергію, 12 098,14 грн - пені, 1 072,34 грн - 3% річних та 11 498,91 грн - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За юридичним змістом укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Так, відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 56 Законом України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктами 3.1.7 та 3.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що 26.12.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №020 (з урахуванням комерційної пропозиції), відповідно до якого у період з січня 2022 року по березень 2022 року включно було здійснено постачання електричної енергії на загальну суму 125 450,43 грн, проте, відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у цій сумі, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Так, у відповідності до п. 5.9. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку.

Відповідно до п. 6 додаткової пропозиції споживач самостійно сплачує вартість послуг з передачі (розподілу) електричної енергії на рахунки операторів системи.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг з постачання електричної енергії, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго» до Акціонерного товариства «Запорізький втормет» в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 125 450,43 грн підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати за спожиту електричну енергію, позивач нараховує пеню у розмірі 12 098,14 грн, 3% річних в сумі 1 072,34 грн та інфляційні збитки у розмірі 11 498,91 грн за період з 08.04.2022 по 20.07.2022.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, у відповідності до п. 5.10. договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.

Крім того, згідно п. 7 комерційної пропозиції, у разі несвоєчасної оплати електричної енергії, що постачається на умовах цього договору, споживач зобов`язаний, незалежно від відшкодування збитків, сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання споживачем своїх зобов`язань по оплаті купованої в постачальника електричної енергії.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат і встановив, що в останньому допущено арифметичну помилку.

Так, за розрахунком суду, обґрунтованими до стягнення є суми пені у розмірі 12 098,14 грн, 3% річних у розмірі 1 072,34 грн та інфляційних втрат у розмірі 7 376,46 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго» задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький втормет» (04071, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 6; ідентифікаційний код 00193097) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтернативенерго» (71111, Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Грецька, будинок 31; ідентифікаційний код 42090458) 125 450 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 43 коп. - основного боргу, 12 098 (дванадцять тисяч дев`яносто вісім) грн 14 коп. - пені, 1 072 (одну тисячу сімдесят дві) грн 34 коп. - 3 % річних, 7 376 (сім тисяч триста сімдесят шість) грн 46 коп. - інфляційних втрат та 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн 87 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук