12 вересня 2022 рокуСправа № 921/607/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Стадник М.С.
при секретарі судового засідання Десятник О.С.
розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства «КОЛОС-2» Кравчука П.І. №б/н від 26.07.2022р. (вх. № 4915 від 05.08.2022р.), про розподіл судових витрат №921/607/21
про стягнення 16 340 008,17 грн. безпідставно набутих коштів.
За участі представника позивача - Снєди Павла Степановича, довіреність №ОБП-2021/62 від 01.09.2021р. в режимі відеоконференції.
Рішенням господарського суду від 22.07.2022р. у справі № 921/607/21 у позові відмовлено.

В судовому засіданні 22.07.2022р. представник відповідача ( адвокат Кравчук П.І.), в поряду ч. 8. ст. 129 ГПК України, зробив усну заяву про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення заяви про розподіл судових витрат та поставлення додаткового рішення.

Представник відповідача ( адвокат Кравчук П.І.), подав заяву про розподіл судових витрат №б/н від 26.07.2022р. (вх. № 4915 від 05.08.2022р.), в якій просить суд, згідно ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 90 000,00 грн. та покласти їх на позивача.

Ухвалою суду від 08.08.2022р. призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрного підприємства КОЛОС 2 про розподіл судових витрат на 16.08.2022р. Учасники справи належним чином повідомленні про дату і час судового засідання ухвалою суду (11.08.2022р.).

У судових засіданнях 16.08.2022р. та 23.08.2022р. враховуючи Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. Про введення воєнного стану в Україні (в редакції Указів № 133/2022 від 14.03.2022р., № 259/2022 від 18.04.2022р. та №341/2022 від 17.05.2022р.), який продовжено до 23.08.2022р., розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області від 24.02.2022р. № 10-р. рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р., усні клопотання представників сторін про відкладення розгляду заяви, для надання можливості ознайомитись із запереченням позивача №15/08/2022-2 від 15.08.2022р. (вх. №5265 від 16.08.2022р.), неможливістю представника відповідача взяти участь у судовому засіданні, через технічні несправності, заслухавши думку представника позивача, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод постановлено ухвали про оголошення перерви до відповідно 23.08.2022р. та 12.09.2022р. Представники сторін належним чином повідомленні про дату і час судового засідання.

Представник відповідача ( адвокат Кравчук П.І.) подав додаткові пояснення до заяви про стягнення судових витрат №б/н від 09.09.2022р. ( вх. №5839 від 09.09.2022р.) та заяву про розгляд такої без його участі.

В обґрунтування заяви про розподіл судових витрат посилається на те, що відповідач з метою захисту своїх прав уклав з Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» Договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.09.2021р., відповідно до умов якого правова допомога оплачується клієнтом Виконавцю шляхом винесення фіксованого гонорару в сумі 50 000, 00грн. (фіксований гонорар включає вартість роботи Виконавця в суді першої інстанції), крім того, Клієнт оплачує Виконавцю вартість участі у підготовчих і судових засіданнях із розрахунку 5000,00 грн. за безпосередню участь в засіданні у м. Тернопіль та 2500,00грн. за участь в засіданні перебуваючи у м. Львові ( в режимі відеоконференції); - актом виконаних робіт від 26.07.2022р. підтверджено обсяг і вартість правової допомоги, що становить 90 000,00грн.; - відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.06.2019р. у справі №813/481/18, від 21.01.2021р. у справі №280/2635/2 та від 22.01.2022р. у справі №925/1137/19. Звертає увагу суду, що із заявлених до стягнення 90 00,00грн. витрат на правову допомогу 50 000,00грн. це фіксований гонорар, а 40 000,00грн. - вартість у підготовчих засіданнях із розрахунку: представник був особисто присутній у трьох судових засідання ( 5000,00грн. х 3= 15 000,00грн. ) та 10 разів перебуваючи у місті Львові (2 500,00грн. х 10 = 25 000, 00грн.), при цьому долучив платіжні доручення № 1075 від 31.03.2022р. на суму 10 000,00грн., №1685 від 27.09.2021р. на суму 25 000,00грн. та №1707 від 01.09.2022р. на суму 30 000,00грн. Просить заяву задовольнити.

Позивач, його представник проти заяви про розподіл витрат заперечує, при цьому просить врахувати його доводи викладені у запереченнях проти заяви ТОВ АП «КОЛОС-2» про розподіл судових витрат №15/08/2022-2 від 15.08.2022р. ( вх.. №5265 від 16.08.2022р.), а саме: - відповідачем не подано суду детального опису робіт ( послуг), що були надані адвокатом, так у акті виконаних робіт від 26.07.2022р. до договору про надання правової допомоги вказано, що Виконавцем в повному обсязі виконано зобов`язання, зокрема складання і подавання процесуальних документів, однак, значна частина документів підписана безпосередньо керівником ТОВ АП «КОЛОЛС-2» і відправлені з м. Теребовля місця реєстрації юридичної особи, також правову допомогу відповідачу надав адвокат Кноль П.М., який брав участь в судових засіданнях та звертався з клопотаннями до суду;

- розгляд справи здійснювався тривалий час, виключно через велику кількість клопотань та заяв відповідача (клопотання про подання доказів поза встановленим ГПК України строком, клопотання про призначення експертизи, заява про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача);

- відповідно до поданих представником ТОВ АП «КОЛОС-2» платіжних доручень, товариство сплатило лише 35 000,00грн. на користь АО «Мицик, Кравчук і Партнери»;

- надані відповідачем документи на підтвердження витрат на правову допомогу не дають змоги встановити факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу та її розмір, так ні в рахунку, ні в платіжних дорученнях, ні в акті наданих послуг нема посилання на номер справи або будь-які інші реквізити, що могли б пов`язати договір з рахунками, платіжними документами та актом та встановити, що такі здійснені на виконання умов договору від 24.09.2021р. При цьому посилається на практику Верховного Суду викладену у постановах від 20.04.2021р. у справі №922/1742/20 та від 25.03.2021р. у справі №905/717/20.

Розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства «КОЛОС-2» Кравчука П.І. №б/н від 26.07.2022р суд, прийшов до висновку, що така підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92, ст. 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються виключно законами України .

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі - Закон)).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст.1 Закону ).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За правилами частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За положеннями п. 4 ст. 1 ч.ч. 3,5 ст 27 Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України , далі - ГПК України).

Повноваження адвоката як представника на ведення справи в суді підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (ч.4 ст.60 ГПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат па професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії), бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону про адвокатуру).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону про адвокатуру врахуванню підлягають, зокрема, складність справи, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Крім того, згідно ст.28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань.

Відтак, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст.126 ГПК України, а саме з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат (правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 , постанови Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18).

Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції (ст.1 Конвенції). Така гарантія забезпечується шляхом урахування норм Конвенції та практики Суду в національному праві з огляду на ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 4 ст. 11 ГПК України згідно з якою суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерела права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див.mutatisт mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, §268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (правова позиція Великої Палати Верховного Суду зазначена у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18).

На підтвердження понесення таких витрат заявником надано :

1/Договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.09.2021р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю аграрним підприємством «КОЛОС -2» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» (Виконавець) - відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Правовою допомогою є представництво у справі №921/607/21.

Відповідно до п. 3.1 Договору правова допомога передбачена предметом Договору, оплачується клієнтом Виконавцю шляхом внесення фіксованого гонорару в сумі 50 000, 00грн. (фіксований гонорар включає вартість роботи Виконавця в суді першої інстанції), крім того, Клієнт оплачує Виконавцю вартість участі у підготовчих і судових засіданнях із розрахунку 5000,00 грн. за безпосередню участь в засіданні у м. Тернопіль та 2500,00грн за участь в засіданні у м. Львові.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що надання Виконавцем послуг та прийняття їх Замовником підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт;

2/Акт виконаних робіт від 26.07.2022р. - відповідно до якого Виконавцем в інтересах клієнта у повному обсязі виконано зобов`язання, а саме: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених предметом Договору про надання правової допомоги; - правовий аналіз наявних у справі процесуальних документів; - узгодження правової позиції з Клієнтом; - збирання доказів; - моніторинг рішень у Єдиному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ; - складання і подання процесуальних документів; - безпосереднє представництво в суді. Вартість правової допомоги становить 90 000,00грн.;

3/ рахунки видані Адвокатським об`єднанням "Мицик, Кравчук і Партнери" Товариству з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства "Колос - 2": від 24.09.2021р. на суму 25 000,00грн. за надання правової (правничої) допомоги згідно Договору від 24.09.2021р.; - від 31.03.2022р. на суму 10 000,00грн. за надання правової (правничої) допомоги згідно Договору від 24.09.2021р.;

4/ платіжні доручення : № 1075 від 31.03.2022р. на суму 10 000,00грн., №1685 від 27.09.2021р. на суму 25 000,00грн. та №1707 від 01.09.2022р. на суму 30 000,00грн. із зазначенням підстав перерахування «за надання правової допомоги згідно договору від 24.09.2021р.», всього на суму 65 000,00грн.

Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та детальний опис наданих відповідачу адвокатом Кравчуком П.І. послуг, а також докази на підтвердження обґрунтування цих витрат, то суд вважає, що відображена інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та обсягу часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки :

- заявлена вартість участі адвоката у підготовчих і судових засіданнях із розрахунку 5000,00 грн. за безпосередню участь в засіданні у м. Тернопіль та 2500,00грн. за участь в засіданні перебуваючи у м. Львові ( в режимі відеоконференції) є завищеними та не відповідає обсягу витраченого часу на судові засідання, так як частина судових засідань участь у яких приймав адвокат Кравчук П.І. складала менше пів години: 26.10.2021р.( з 10.10год. до 10.20год.), 01.03.2022р.( з 11.55год до 12.07год.), 06.05.2022р. (з 12.30год. до 12.год. в режимі відео конференції); 31.05.202р. (з 11.35год. до 11.50год. в режимі відео конференції); 10.06.2022р. (з 12.00год. до 12.27год. в режимі відео конференції) ;

- відкладення судових засідань відбувалося через клопотання та заяви відповідача - (клопотання про подання доказів - відхилено як не обгрунтоване; клопотання про призначення експертизи - відхилено як неогрунтоване;, заява про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - задоволено);

- виконання адвокатом такого виду робіт, як складання і подання процесуальних документів, то суд приймає до уваги твердження позивача про те, що частина поданих у процесі розгляду справи заяв та клопотань, не свідчать про їх складання адвокатом, так як такі підписані безпосередньо керівником ТОВ АП «КОЛОС-2» і відправлені з м. Теребовля місця реєстрації юридичної особи, тоді як адвокатське об`єднання знаходиться у м. Львів, а саме : відзив на позов; клопотання про надання доказів №194 від 25.10.2021р. ( вх. №8694 від 26.10.2021р.); клопотання про призначення експертизи №197 від 15.11.2021р. ( вих. № 9228 від 15.11.2021р.); заява про залучення третьої особи №239 від 28.12.2021р. (вх. №4 від 04.01.2022р.); клопотання про долучення доказів №240 від 28.12.2021р. (вх. 35 від 04.01.2022р.); клопотання про надання доказів №15 від 26.01.2022р. ( вх "578 від 27.01.2022р.);

Суд , з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі N 915/237/18, від 24.10.2019 у справі N 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі N 904/3583/19).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі N 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд, надавши оцінку поданим доказам, на підтвердження розміру понесених витрат, враховуючи вищенаведені критерії співмірності, реальності та необхідності понесених позивачем витрат в розумінні ст. 126 ГПК України, прийшов до висновку про задоволення заяви відповідача в розмірі 30 000,00грн. грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 123, 127, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрного підприємства «КОЛОС-2». №б/н від 26.07.2022р., про розподіл судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР, 82660, Львівська область, Сколівський район, смт. Славське, вул. Івана Франка, буд. 14А, ідентифікаційний код 37693620) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрного підприємства КОЛОС 2 (48100, Тернопільська область, Теребовлянський район, м. Теребовля, вул. Мазепи, буд. 7, ідентифікаційний код 31877240) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00коп витрат на правничу допомогу.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Західного апеляційного господарського суду.

Повне додаткове рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя М.С. Стадник