номер провадження справи 18/2/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2022 Справа № 908/202/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. при секретарі судового засідання Сиротенко В.К, розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22

за позовом: фізичної особи-підприємця Ноговіцина Віктора Володимировича, АДРЕСА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж, вул. Промислова, буд. 11, м. Енергодар, Запорізька область, 71503

про стягнення 329 590,82 грн.

Присутні представники учасників:

від позивача: не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі №908/202/22 задоволено позовні вимоги фізичної особи-підприємця Ноговіцина Віктора Володимировича про стягнення з ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж на користь позивача 270720,00 грн. основного боргу, 16888,48 грн. 3% річних, 41982,34 грн. інфляційних втрат та 2471,93 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили 17.05.22.

27.05.22 видано відповідний наказ про примусове виконання судового рішення.

05.09.22 до господарського суду Запорізької області в системі Електронний суд надійшла заява ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 у розмірі 76 743,97 грн. на один рік з моменту ухвалення рішення.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 05.09.22 № П-411/22 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.22, враховуючи перебування у відпустці судді Левкут В.В. з 05.09.22 по 23.09.22, заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 07.09.22 судом прийнято вказану заяву ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 у справі № 908/202/22 до розгляду у засіданні призначеному на 19.09.22.

В судове засідання 19.09.22 представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви учасники по справі повідомлені належним чином.

Заявник (відповідач у справі) в заяві про відстрочення виконання судового рішення просив, зокрема, розглядати заяву без участі відповідача з огляду на його місцезнаходження на тимчасово окупованій території в м. Енергодарі Запорізької області.

19.09.22 на електронну адресу суду від позивача надійшли заперечення щодо відстрочення виконання судового рішення за вих. від 16.09.22 в обґрунтування яких позивач посилається на те, що відповідач жодним чином не намагався звернутися до позивача з пропозиціями якось відстрочити або розстрочити сплату заборгованості, здійснити повернення заборгованості добровільно - без звернення до судових виконавців. З моменту складання судового наказу у квітні 2022 р. відповідач не здійснив жодних спроб добровільно виконати судове рішення, що вимусило позивача звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання судового рішення. Таким чином, вважає, що надзвичайна ситуація, яка склалася в країні, була використана відповідачем для подальшого уникнення від виконання власних зобов`язань. Щодо посилання відповідача па заморожені кошти у ЛТ «МР Банк» зазначає наступне: по-перше, вибір ненадійного банку для зберігання власних коштів є цілком наслідком безвідповідальних дій посадових осіб відповідача та вкладаються до ризиків здійснення його підприємницької діяльності; по-друге, відповідно до повідомлень розміщених па сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.08.22 - розпочинається задоволення вимог кредиторів 7 черги «МР Банку»: клієнтам-юрособам буде виплачено 277,1 млн. грн. (копія надається). Таким чином, до моменту ліквідації ЛТ «МР Банк» на рахунки відповідача можуть повернутися значні грошові кошти, які можуть бути використані, в т.ч. для примусового виконання судового рішення. Позивач вважає, що при розгляді відповідних заяв необхідно дотримати баланс інтересів як боржника, так і кредитора при одночасному урахуванні вимоги закону про обов`язковість виконання судового рішення. Так, введення з 24 лютого 2022 р. воєнного стану, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та фінансові наслідки для підприємств, які залишились без засобів існування як в результаті втрати можливості проводити свою господарську діяльність і отримувати дохід, так і в результаті неможливості отримати кошти за виконані ними, але не оплачені роботи. За викладених обставин, просить відмовити в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі №908/202/22.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а також те, що сторони (учасники) належним чином повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути заяву ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за відсутності представників сторін.

Розглянувши заяву ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 у розмірі 76 743,97 грн. на один рік з моменту ухвалення рішення, суд дійшов до висновку про наступне.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що за заявою позивача 04.08.22 відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № АСВП 69565042, яке того ж дня об`єднано у зведене виконавче провадження із виконавчим провадженням № АСВП69565195, відкритим стосовно того самого боржника на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 22.02.22 у справі № 908/204/22. Загальна заборгованість позивача, що її стягнення є предметом зведеного виконавчого провадження, як вбачається з постанови про арешт коштів боржника від 04.08.22, складає 6 995 253,15 грн. В межах зведеного виконавчого провадження 16.08.22 виконавцем примусово списано всі залишки з поточного та депозитного рахунків відповідача в АТ «Приватбанк» на суму 2 034 846,26 грн. і 3 343 807,62 грн. всього на суму 5 378 653,66 грн. Згідно розпоряджень виконавця №№ 69565042 і № 69565195 від 16.08.22 з отриманих від боржника коштів на виконання рішення направлено 255 318,78 грн., таким чином непогашеною на даний момент залишається сума 76 743,97 грн. Окрім рахунків в АТ «Приватбанк», кошти з яких повністю списані виконавцем, відповідач має також 4 рахунки в АТ «Міжнародний резервний банк» із такими залишками: UA 35 21843 (поточний рахунок) - 5 837 191.19 грн.; UA 75 21843 (поточний картковий рахунок) - 15 445.00 грн.; - НОМЕР_1 (депозитний рахунок) - 18 000 000.00 грн.; UA 28 21843 (поточний рахунок для зарахування відсотків за депозитом) - 10 356.16 грн. Однак, 25.02.22 Правління Національного банку України прийняло рішення про відкликання ліцензії АТ «МР Банк» та початок процедури його ліквідації через те, що кінцевим бенефіціаром фінансової установи є держава-агресор. 31.03.22 відповідачем засобами електронного зв`язку було подано до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву про кредиторські вимоги до банку, за результатами якої всі вказані вище суми було включено до сьомої черги розрахунку (інформацію отримано в телефонному режимі). Інших грошових коштів на банківських рахунках Відповідач не має. При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 212-р від 11.03.22 «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану» юридичним особам-боржникам надано право використовувати кошти за арештованими органами державної виконавчої служби рахунками, зокрема, на виплату заробітної плати, сплату податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування тощо. Списавши з доступних для такого списання рахунків всі без залишку грошові кошти виконавець повністю позбавив відповідача можливості реалізувати вказане вище право. При цьому, та обставина, що юридична особа-боржник у виконавчому провадженні знаходиться на тимчасово окупованій ворожою армією території м. Енергодар, виконавця жодним чином не зупинила. Не дали результату і письмові звернення відповідача ані до виконавця, ані до начальника відділу Державної виконавчої служби із пропозицією використати для задоволення вимог стягувача кошти на рахунках в АТ «МР Банк», або, принаймні, під час подальшого списання коштів з «робочого» рахунку (в разі їх надходження) забезпечувати наявність на ньому залишку хоча б для виплати заробітної плати працівникам протягом 3х місяців, адже ситуація із грошима в місті щодня наближається до повної катастрофи. Повному та негайному добровільному (без додаткових витрат на виконавчий збір) виконанню рішення відповідачем завадили надзвичайні обставини, які сталися ще до прийняття рішення, і які відповідач не міг передбачити та тим більш не міг їм запобігти. А саме, повномасштабна військова агресія росії проти України, в результаті якої: - з одного боку, регулятором прийнято рішення про відкликання ліцензії та зупинку роботи платоспроможного банку, в якому відповідачем зберігалися значні залишки коштів, зокрема, ті, що планувалося використати для розрахунку із Позивачем; - з іншого боку, місто, в якому працює відповідач, опинилося і дотепер перебуває в затяжній і жорстокій окупації, що фактично зупинило господарську діяльність відповідача і, крім того, значно ускладнює його можливість захищати свої права, в тому числі як кредитора банку, як сторони виконавчого провадження тощо. Крім того, при розгляді даної заяви відповідач просить також враховувати, що на даний момент рішення суду вже виконано майже на 80%. На підставі викладеного, відповідач просить відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 на один рік з моменту ухвалення рішення.

Судом враховано, що відповідно до ст. 1291 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із нормами ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення (ч. 1). Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у 10-денний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2). Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5). Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення … постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (ч. 7).

Відповідно до п. 7. 1. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Згідно п. 7.2 наведеної вище постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених відповідною статтею ГПК України не вимагається. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватись судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Обов`язковою умовою надання розстрочки виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до вимог ст. 74 ГПК України. При цьому, рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника. А для юридичних осіб суд зобов`язаний врахувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є змагальність.

Статтею 13 ГПК України унормовано такий принцип господарського судочинства, як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року …

Рішенням Ради суддів України від 24.02.22 № 9, з урахуванням положень ст. 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність,недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.22 № 2024/02.0-7.1 на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України:

- засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року … відповідно до Указу Президента України від 24.02.22 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні;

- підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.22 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи ін. зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи ін. нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Розглянувши заяву, проаналізувавши надані представником заявника докази та письмові пояснення, а також заперечення позивача в їх сукупності, судом прийнято до уваги, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру». А у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви ТОВ Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22, а саме: відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 строком на 6 місяців до 19.03.23.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 18, 24, 42, 46, 74, 76, 77, 78, 80, 233-235, 240, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж за вих. від 02.09.22 про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 21.04.22 у справі № 908/202/22 строком на 6 місяців до 19.03.23.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Ухвалу підписано 22.09.2022.

Суддя В.Л. Корсун