ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2704/21

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом"

до: 1) акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз";

2) Козинської селищної ради

про визнання договору укладеним,

за участю представників:

позивача: Карпухіна Я. В. адвоката (посвідчення №4522 від 31.05.2011 року);

відповідачів: 1) Дмитренка А.А. адвоката (посвідчення №001036 від 16.04.2021 року);

2) Чимериса Т. П. адвоката (посвідчення №861 від 01.03.2018 року),

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" (далі - позивач) до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі відповідач 1) та Козинської селищної ради (далі відповідач 2) про визнання договору укладеним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на неправомірну відмову відповідачів 1 та 2 укласти договір на господарське відання складовими газорозподільної системи.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" залишено без руху, на підставі п. 10 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

22 вересня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з долученими документами, витребуваними ухвалою суду.

24 вересня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 13 жовтня 2021 року, про що постановлено ухвалу суду.

13 жовтня 2021 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

13 жовтня 2021 року засідання відкладено на 10 листопада 2021 року, про що постановлено ухвалу суду.

27 жовтня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву.

10 листопада 2021 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у засіданні проти задоволення позову заперечували. Клопотання представника 1 про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву було задоволено судом.

У підготовчому засіданні 10 листопада 2021 року оголошено перерву до 24 листопада 2021 року.

18 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

24 листопада 2021 року в засіданні представники відповідача 1 та 2 послались на те, що позивачем не були направлені на адресу відповідачів 1 та 2 копії позовної заяви з доданими до неї документами, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 24.11.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" залишено без руху, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

29 листопада 2021 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з долученими документами, витребуваними ухвалою суду.

06 грудня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 22 грудня 2021 року, про що постановлено ухвалу суду.

22 грудня 2021 року в засіданні представник відповідача 1 заявив клопотання про продовження строку для подання додаткових доказів, яке підлягало задоволенню.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 проти задоволення позову заперечували.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року підготовче засідання відкладено на 19 січня 2022 року.

19 січня 2022 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача 1 надійшли письмові пояснення щодо обставин справи.

19 січня 2022 року в засіданні представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із поданими представником відповідача 1 документами, у зв`язку з чим, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09 лютого 2022 року.

09 лютого 2022 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 проти задоволення позову заперечували.

Підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09 березня 2022 року, про що постановлено ухвалу суду.

24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 в Україні введено воєнний стан та запроваджено здійснення встановлених Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходів, у зв`язку з чим, вищевказане судове засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року судове засідання призначено на 15 липня 2022 року.

15 липня 2022 року в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судове засідання відкладено на 17 серпня 2022 року, про що постановлено ухвалу суду.

15 серпня 2022 року на електронну адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні, яка підлягала задоволенню судом.

17 серпня 2022 року в засідання представники позивача, відповідача 1, 2 не з`явились.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року судове засідання відкладено на 07 вересня 2022 року.

07 вересня 2022 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 проти задоволення позову заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини враховуються судом при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У зв`язку із введенням воєнного стану, з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін, розгляд справи по суті закінчився 07 вересня 2022 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись із позовною заявою до суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдом" (далі позивач) послалось на те, що 17 березня 2016 року було зареєстровано право власності позивача на об`єкт нерухомості, а саме: котельню газову зовнішніх мереж із зовнішньою інженерною мережею газопостачання високого тиску, загальною довжиною 9 946,7 м.п., що складається з 1 984 м.п. "Конча Заспа Плюти", і спільну часткову власність у розмірі 76/100 від загальної довжини 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин" та мережею середнього тиску, загальною довжиною 12 362 м.п.

З метою укладення договору на господарське відання складових газорозподільної системи (між власниками майна та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) щодо експлуатації складових газорозподільної системи газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин", позивач звернувся до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі відповідач 1) та Козинської селищної ради (далі відповідач 2) з листами із пропозицією укласти договір на господарське відання складовими газорозподільної системи.

За твердженнями представника позивача, відповідач 1 у відповіді на вищевказаний лист позивача щодо укладення нового договору не заперечував, а відповідач 2 укласти з позивачем договір на господарське відання складових газорозподільної системи відмовився.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся із позовною заявою до суду, просив визнати укладеним договір на господарське відання складовими Єдиної газорозподільної системи України, щодо газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин".

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

27 жовтня 2021 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 проти задоволення позову заперечував, послався на те, що позивачем не були вчинені необхідні дії щодо виведення газопроводу високого тиску з комунальної власності, а також на те, що відповідачем 1 не були погоджені істотні умови договору, визнати укладеним який просить позивач у заявлених вимогах.

18 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 проти задоволення позову також заперечував, послався на те, що позивач не є оператором газорозподільної системи (газопостачальним або газорозподільним підприємством), тому, на думку представника відповідача 2, у відповідача 2 відсутній обов`язок щодо укладення із позивачем договору на господарське відання складовими газорозподільної системи. Крім цього, представник відповідача послався на те, що між ним та відповідачем 1 укладений договір №143/2013 на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України, згідно з умовами якого відповідач 1 отримав у господарське відання, зокрема, газопровід високого тиску "м. Обухів смт. Козин", довжиною 7 938,0 м.п., строком на 25 років.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 3 ст. 358 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитися в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів.

Права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу (ч. 1 ст. 38 Закону України "Про ринок природного газу").

Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснюється на підставі Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії №2494 від 30.09.2015 року.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРС, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРС, власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу). Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2016 року позивачем було зареєстровано право власності на нежитлове функціональне приміщення №35 містечка "Сосновий бір" Трейдом", котельню газову зовнішніх мереж із зовнішньою інженерною мережею газопостачання високого тиску, загальною довжиною 9 946,7 м.п., що складається з 1 984 м.п. "Конча Заспа Плюти" і спільну часткову власність у розмірі 76/100 від загальної довжини 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин" та мережею середнього тиску, загальною довжиною 12 362 м.п., за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вулиця Юності, будинок 1, приміщення 35, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого долучена до матеріалів справи.

За твердженнями представника позивача, з метою укладення договору на господарське відання складових газорозподільної системи (між власниками майна та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) щодо експлуатації складових газорозподільної системи газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин", позивач направив на адресу відповідачів листи із пропозицією укласти договір на господарське відання складових газорозподільної системи.

18 червня 2020 року від відповідача 1 надійшла відповідь №810-16-5557-0620 від 10.06.2020 року на вищевказаний лист, з якої вбачається, що 07 грудня 2007 року, на підставі рішення 14 сесії V скликання Козинської селищної ради №3-14 "Про прийняття до комунальної власності селищної ради газопроводу високого тиску з подальшою безкоштовною передачею його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівської ФЕГГ", вирішено безоплатно прийняти до комунальної власності від Головного управління капітального будівництва Київської облдержадміністрації газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин та передати його в оперативне управління ВАТ "Київоблгаз" Обухівської ФЕГГ".

22 травня 2013 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір №143/2013 на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України, згідно з умовами якого відповідач 1 отримав у господарське відання, зокрема, газопровід високого тиску "м. Обухів смт. Козин", довжиною 7 938,0 м.п., строком на 25 років.

Крім цього, у відповіді на лист позивача, відповідач 1 запропонував позивачу звернутися до відповідача 2 щодо виведення вказаного газопроводу з комунальної власності, внесення відповідних змін до договору на господарське відання складовими єдиної газотранспортної системи України №143/2013 від 22.05.2013 року та підписання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем.

Документів, що підтверджували б виведення вищевказаного газопроводу високого тиску з комунальної власності відповідача 1, представник позивача суду не надав.

15 липня 2020 року позивач повторно направив листи на адресу відповідачів із пропозицією укласти договір на господарське відання складових Єдиної газорозподільної системи України (між власниками майна та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) щодо газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин".

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 від укладення вищевказаного договору відмовився, що підтверджується листом №765 від 31.08.2020 року, у зв`язку з чим, позивач звернувся із позовною заявою, в якій просив суд визнати укладеним договір на господарське відання складовими газорозподільної системи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Акціонерне товариство по газопостачання та газифікації "Київоблгаз" є оператором газорозподільних мереж, відповідно до Закону України "Про ринок природного газу", та здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території, на якій знаходяться газорозподільні мережі, що перебувають у власності, господарському віддані, користуванні чи експлуатації акціонерного товариства "Київоблгаз".

Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який діяв станом на 2013 рік), власники складових Єдиної газотранспортної системи України

зобов`язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов`язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з

газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який діяв станом на 2013 рік), експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами.

Згідно з п. 2 постанови НКРЕ №226 від 07.03.2012 року "Про затвердження Типового договору на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)" (яка діяла станом на 2013 рік), власників складових Єдиної газотранспортної системи України та газотранспортні і газорозподільні підприємства зобов`язано привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), затвердженого цією постановою, у місячний строк з дня набрання нею чинності.

Так, 22 травня 2013 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 був укладений договір №143/2013 на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України, згідно з умовами якого відповідачу 1 передано в господарське відання, як обслуговуючій організації, газорозподільні мережі та інші організаційно і технологічно пов`язані з ними об`єкти та споруди, в тому числі газопровід високого тиску від м. Обухів до смт. Козин, довжиною 7 938,0 м.п.

Згідно зі ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Судом встановлено, що оператором ГТС вже здійснюється обслуговування газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п., на ділянці: "м. Обухів смт. Козин", тобто власником такого газопроводу вже здійснено обов`язок по утриманню майна організацією, яка має відповідну ліцензію, а тому обов`язок по укладенню договору з позивачем відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Так, вимога позивача про визнання укладеним договору на господарське відання складовими Єдиної газорозподільної системи України щодо газопроводу високого тиску, загальною довжиною 7 962,7 м.п. "м. Обухів смт. Козин", є необґрунтованою та такою, що задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. ч. 4, 5 ст. 71 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який діяв станом на 2013 рік), п. п. 17, 19 ч. 1 ст. 1, ч. ч. 1, 3 ст. 37, ч. 1 ст. 38 Закону України "Про ринок природного газу", ч. 3 ст. 179, ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 16, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358, ст. 360, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ст. 629, ст. 638, ч. 1 ст. 640, п. 1 ч. 1 ст. 641, Цивільного кодексу України, п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ч. ч. 1, 2 ст. 16, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. ч. 4, 6 ст. 75, ч. 1 ст. 77, ст. 86, ст. 123, п. 2 ч. 4 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдом" до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" та Козинської селищної ради про визнання договору укладеним.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 14.09.2022 року.

Суддя С. Грабець