номер провадження справи 9/55/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 Справа № 908/1000/22

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ", (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", код ЄДРПОУ ВП 19355964 (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення суми 21060,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" про стягнення з відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості за поставлений товар у сумі 21060,00 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1000/22 (номер провадження 9/55/22), вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

06.09.2022 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій UA-2021-09-20-004709-с, за результатами оголошення ВП «Запорізька атомна електрична станція» в системі електронних закупівель про проведення закупівлі без використання електронної системи, переможцем закупівлі було визнано ТОВ «РАДОС СВ». Відповідно до звіту про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель документом, що підтверджує придбання товару визначено рахунок № СЧ-00031243 від 17.09.2021, строк поставки товару - 17.09.2021. Строк оплати за даною поставкою вказано в оголошенні замовником: 100% післяплата протягом 60 календарних днів з моменту поставки. ТОВ «РАДОС СВ» 04.10.2021 здійснило поставку обумовленого товару на адресу ВП «ЗАЕС» ДП «Енергоатом» відповідно до рахунку № СЧ-00031243 від 17.09.2021 (№88 від 03.09.2021) на загальну суму 21060,00 грн., що підтверджується підписом уповноваженої особи зі сторони покупця та печаткою на видатковій накладній № 99 від 01.10.2021. Таким чином строк оплати за поставлений товар сплив 03.12.2021 року, проте відповідач оплату не здійснив. На адресу відповідача була направлена претензія №116 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 21060,00 грн. У відповіді на претензію зазначено про тяжке фінансове становище підприємства, тобто відповідач фактично визнав наявність заборгованості, проте не задовольнив вимогу про сплату боргу у розмірі 21060,00 грн. Позов обґрунтовано, зокрема, ст.ст. 173, 181, 193, 266 ГК України, ст.ст. 205, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 640, 641, 642, 655, 692, 712 ЦК України. Також позивач просив стягнути судові витрати, які згідно з доданим до позовної заяви попереднім (орієнтовним) розрахунок складаються з суми 2481,00 грн. судового збору та суми витрат на професійну правничу допомогу: 10000,00 грн. + 5% від ціни позову, а саме в розмірі 1053,00 грн. (у разі задоволення позовних вимог).

26.07.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач з посиланням на приписи ст. 607 ЦК України зазначив, що зобов`язання ВП «ЗАЕС» з оплати товару на загальну суму 21060,00 грн. припинилось неможливістю його виконання, з огляду на наступні обставини. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Пунктом 7 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобіганню виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17.03.2020, внесені зімни до ч. 2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до яких карантин, всиновлений Кабінетом Міністрів України, віднесений до форс-мажорних обставин (обставини непереборної дії). У зв`яжу із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введений воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено. Рішенням Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію, що стало підставою введення воєнного стану. З 28.02.2022 в регіоні за місцезнаходження ВП «ЗАЕС» розпочато активні бойові дії, внаслідок яких 04.03.2022 Енергодарська міська територіальна громада Запорізької області, в межах якої розташовані виробничі потужності та органи управління відповідача, була тимчасово окупована російськими військами. З метою мінімізації запобігання техногенній катастрофі та мінімізації ризиків радіаційної безпеки ДП «НАЕК «Енергоатом» було вимушено обмежити кількість працюючих енергоблоків ВП «ЗАЕС» та їх поточну потужність. З початку війну споживання електроенергії скоротилося на 40%, а в промисловості - на 60%. Зазначене призвело до істотного погіршення фінансового становища відповідача. Отже неможливість виконання ВП «ЗАЕС» своїх договірних зобов`язань спричинена потраплянням під дію вказаних форс-мажорних обставин, неможливість виконання зобов`язання з оплати товару викликана об`єктивними негативними чинниками, що не залежать від волі відповідача та припинилось неможливістю його виконання. ТОВ «РАДОС СВ» звернулось до суду за відсутності у нього порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, у зв`язку із чим позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також відповідачем викладено заперечення щодо заявленого позивачем розміру судових витрат згідно з наданим попереднім (орієнтовним) розрахунком, до якого включено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач вважає, що розмір зазначених витрат у загальному розмірі 11053,00 є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Справа № 908/1000/22 не є складною, оскільки стосується стягнення лише основного боргу та не містить великої кількості документів, які необхідно було б вивчати. Адвокатське бюро «Шашликов та партнери» вже представляло інтереси позивач в аналогічних справах та правовідносинах сторін, а отже не потребувало значного витрачання часу для складання позовної заяви у даній справі, що може бути оцінено в заявленому розмірі. Розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11053,00 грн. не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності, а отже є завищеним, а вимога позивача про їх стягнення з відповідача необґрунтованою. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судові витрати по справі покласти на позивача.

Позивач у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 27.07.2022 зазначив, що становище, яке спричинене тяжкою економічною ситуацією в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Відповідач не надав належних доказів які б підтверджували поважність причини порушення зобов`язання з оплати поставленого товару, а також твердження про складне фінансове становище станом на час розгляду справи, які, на думку позивача, не відповідають дійсності. У зв`язку із запереченнями відповідача щодо заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем також наведено мотиви щодо обґрунтування розміру цих витрат.

02.08.2022 від відповідача до суду надійшло заперечення в порядку ст. 167 ГПК України, в якому останній зокрема зазначив, що підтримує у повному обсязі заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву та вказав про відсутність належним чином оформлених документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, у зв`язку із чим зазначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є непідтвердженим належними та допустимими доказами, а отже є недоведеним. Жоден із наданих позивачем документів не містить детального опису наданих адвокатом послуг (робіт) по зазначеній справі, а лише їх узагальнений перелік.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на веб-порталі електронних закупівель «Рrozorro» 20.09.2021 було оприлюднене оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі без використання електронної системи UA-2021-09-20-004709-с; предмет закупівлі - товар код ДК 021:2015:43250000-0: Фронтальні ковшові навантажувачі (фланець), в кількості 15 шт; строк поставки: 17 вересня 2021 - 31 жовтня 2021; умови розрахунків: післяплата 60 календарних днів у розмірі 100% оплати.

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій UA-2021-09-20-004709-с за результатами проведення аукціону переможцем закупівлі було визнано ТОВ «РАДОС СВ» із запропонованою у тендерній пропозиції ціною предмета закупівлі - 21060,00 грн.

У Звіті про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2021-09-20-004709-с, визначено істотні умови договору за результатами процедури закупівлі: Замовник - Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», ідентифікаційний код 19355964 (відповідач у справі), Постачальник товарів: ТОВ «Радос СВ», ідентифікаційний код 44055420 (позивач у справі). Дата договору: 17.09.2021, документ, що підтверджує придбання товару: СЧ-00031243. Предмет закупівлі: код ДК 021:2015:43250000-0: Фронтальні ковшові навантажувачі (фланець), 15 шт.; строк поставки товарів: з 17.09.2021 по 21.10.2021. Ціна договору - 21060,00 грн., з ПДВ. Строк виконання договору: від 17 вересня 2021 до 17 вересня 2022. Джерело фінансування закупівлі: власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства). Ідентифікатор договору UA-2021-09-20-004709-с-с1.

Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДОС СВ» на оплату обумовленого товару виставлено відповідачу на оплату рахунок № 88 від 03.09.2021 на загальну суму 21060,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 99 від 01.10.2021 позивачем згідно виставленого рахунку поставлено та передано уповноваженій особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» фланець в кількості 15 штук на суму 21060,00 грн. Видаткова накладна містить підпис представників сторін, які скріплені печатками. В графі про одержання замовником вказана дата отримання товару за довіреністю від 04.10.2021.

Позивачем на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» було направлено претензію за вих. № 116 від 20.05.2022 на суму 21060,00 грн., в якій позивач просив в добровільному порядку сплатити зазначену суму заборгованості за поставлений товар, строк оплати якого сплив 03.12.2021, а також попередив про звернення до господарського суду у разі відмови від задоволення претензії, що потягне відшкодування судових втрат, в тому числі на надання правової допомоги.

У відповіді на претензію за вих. № 28-23/8778 від 22.06.2022 відповідачем було зазначено, що зважаючи на складну ситуацію на ринку електричної енергії у ВП ЗАЕС відсутня можливість в повній мірі здійснювати розрахунки за укладеними договорами та повідомлено, що за фактом розподілу з боку ДП «НАЕК «Енергоатом» коштів для розрахунків зобов`язання будуть виконані.

В липні 2022 року позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми 21060,00 грн. основного боргу, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, в якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

Законом України «Про публічні закупівлі» визначено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 3 цього Закону замовники здійснюють спрощені закупівлі шляхом використання електронної системи закупівель у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.

Отже між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі договору про закупівлю, укладеного у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач факт отримання 04.10.2021 від позивача товару за видатковою накладною № 99 від 01.10.2021 на загальну суму 21060,00 грн. з ПДВ не заперечив.

Зважаючи на визначений строк виконання зобов`язання з оплати товару - протягом 60 календарних днів від дати отримання товару, відповідач повинен був здійснити оплату в термін до 03.12.2021 включно.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про припинення зобов`язання неможливістю його виконання, яке спричинено у зв`язку із потраплянням під дію форс-мажорних обставин є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідач як на підставу існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), внаслідок яких припинилось зобов`язання, посилається на карантин, установлений з метою запобігання ощиренню на території України короновірусної хвороби та на введення на території України воєнного стану.

Статтею 607 ЦК України, якою відповідач обґрунтовує свої доводи, встановлено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

В даному випадку неможливість виконання, як підстава припинення зобов`язання, є тотожним відсутності у боржника можливості (повної втрати можливості) виконати зобов`язання. Виникнення такої неможливості виконання (тобто неможливості для боржника внаслідок різноманітних причин здійснити передбачені зобов`язанням дії, спрямовані на його виконання) може бути обумовлено як фактичними, так і юридичними факторами - зокрема, неможливість виконання зобов`язання може настати у зв`язку із знищенням (загибеллю) індивідуально визначеної речі, яка є предметом договору про її передачу (відчуження), виданням компетентним державним органом акта, який забороняє вчиняти дії, що складають зміст зобов`язання, тощо. При цьому повне припинення зобов`язання настає тільки у разі постійної неможливості виконання, внаслідок існування умов за яких мета зобов`язання стає недосяжною.

До форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) належать обставини визначені у частині другій ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Суд зазначає, що обставини щодо початку дії на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, установленого Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, виникли задовго до виникнення між сторонами договірних правовідносин. Тобто відповідачу вже було відомо про існування таких обставин на час укладення договору та прийняття на себе обов`язку з оплати товару в певний строк (термін) в умовах дії карантину.

Відповідач повинен був оплатити отриманий товар протягом 60 календарних днів від дати отримання товару (04.10.2021), останній день строку виконання зобов`язання настав 03.12.2021, тобто задовго до початку ведення з 24.02.2022 в Україні воєнного стану у зв`язку із військовою агресією.

За змістом ч. 1 ст. 617 ЦК України існування обставин непереборної сили, внаслідок яких сталося порушення зобов`язання, може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не підставою для звільнення від фактичного виконання такого зобов`язання.

Предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги позивача про стягнення тільки суми основного боргу без застосування заходів відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, підстави для звільнення відповідача від виконання зобов`язання з оплати отриманого товару у встановлений договором строк відсутні.

Наявність заборгованості за договором в сумі 21060,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів здійснення оплати заявленої до стягнення суми заборгованості суду не надав.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 21060,00 грн. заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. покладаються на відповідача.

Крім того, позивачем заявлені до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, загальний розмір яких згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком становить 11053,00 грн.

За змістом ст. 123 ГПК України до складу судових витрат, крім судового збору, входять витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 16 ГПК України відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У доданому до позовної заяви попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат вказано розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: 10000,00 грн. + 5% від ціни позову у разі задоволення позовних вимог у розмірі 1053,00 грн.

Відповідач у відзиві та запереченні на відповідь на відзив зазначив, що розмір зазначених витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності та є значно завищеним у порівнянні зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. При цьому відповідачем вказано про відсутність детального опису робіт (наданих послуг), а також документального підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11053,00 грн.

До позовної заяви позивачем було зокрема додано: копію договору № 5/2022 про надання правової допомоги від 04.01.2022, укладеного між ТОВ «РАДОС СВ» (Клієнт) та Адвокатським бюро «ШАШЛИКОВ ТА ПАРТНЕРИ», з Додатку № 1 до договору (Прайс-лист); копії Акту від 29.06.2022 про надання правової допомоги та довідки про отримання адвокатським бюро від ТОВ «РАДОС СВ» винагороди за надану правову допомогу; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Шашликовим Д.В. на підставі договору № 5/2022 від 04.01.2022.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2018 по справі №910/23210/17, в якій суд зокрема, вказав, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limsted" проти України, заява № 19336/04 (п. 269) Суд зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити суму в якості гонорару та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

За змістом частини 2 та 3 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У доданому до позовної заяви попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, вказано розмір судових витрат на професійну правничу допомогу: 10000,00 грн. + 5% від ціни позову у разі задоволення позовних вимог у розмірі 1053,00 грн. з посиланням на п. 6.8 прайс-листа до договору про надання правової допомоги № 5/2022 від 04.01.2022.

В розділі 6 Додатку № 1 до договору - Прайс-лист (розмір адвокатського гонорару при юридичному обслуговуванні без фіксованого гонорару) визначено вартість правової допомоги (справи ГПК). Відповідно до пункту 6.8 Додатку № 1 обумовлено вартість послуг за участь у суді першої інстанції по майновому спору (підготовка позовної заяви або відзиву на позовну заяву та/або зустрічного позову, підготовка до 3-х необхідних процесуальних документів, участь 1 підготовчому засіданні, 1 засідання по суті) - 10000 грн. + 5% ціни позову.

Пунктом 6.10 Додатку № 1 до договору визначений гонорар за прийняття рішення на користь клієнта-позивача у майновому спорі (незалежно від інстанції суду) у розмірі 5% від задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.3 договору № 5/2022 від 04.01.2022 за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правової допомоги і її вартість.

До позовної заяви, зокрема, додано копію Акту від 29.06.2022, підписаного адвокатським бюро та Клієнтом, про надання правової допомоги, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» суми 21060,00 грн. заборгованості відповідно до рахунку №СЧ-00021243 від 17.09.2021 (№88 від 03.09.2021) на суму 4000,00 грн. та копію довідки про отримання адвокатським бюро від ТОВ «РАДОС СВ» винагороди за надану правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та розміру витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких у загальній сумі складав би 10000,00 грн., які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема, Акту наданих послуг з описом виконаних робіт та їх вартості, розрахунку таких витрат з детальним описом виконаних робіт, рахунків тощо до позовної заяви додано не було.

Відповідної заяви про те, що такі документи будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України від позивача не надходило.

Отже на час розгляду справи в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують надання послуг з правової допомоги на суму 4000,00 грн. Докази на підтвердження надання послуг та виконання робіт і, відповідно, розміру витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 10 000,00 грн. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, витрати на правову допомогу стягуються судом при ухваленні рішення на користь відповідної сторони, якщо останньою буде документально доведено понесення цих витрат, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача цих втрат в загальному розмірі 5053,00 грн., а саме: суми 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, розмір яких є документально підтвердженим та обґрунтованим, та суми 1053,00 грн. - 5 % від задоволених позовних вимог в якості гонорару, який передбачений умовами договору про надання правової допомоги № 5/2022 від 04.01.2022 та є обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ", (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Запорізька, буд. 49) суму 21060 (двадцять одна тисяча шістдесят) грн. 00 коп. основного боргу, суму 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору, суму 5053 (п`ять тисяч п`ятдесят три) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 15.09.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва