РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2022Справа № 910/21380/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/21380/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом б/н від 23.12.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна" (відповідач) про стягнення 133 032,54 грн., з них: безпідставно отриманих коштів - 101 378,52 грн. (сто одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 52 копійки), 3% річних - 9382,37 грн. (дев`ять тисяч триста вісімдесят дві гривні 37 копійок) та інфляційної складової боргу - 22 271,65 грн. (двадцять дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 65 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 101 378,52 грн. Крім того, за порушення виконання зобов`язання по поверненню коштів позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 9382,37 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 22 271,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/21380/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 147 ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2022 року у справі № 910/21380/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 24.01.2022 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 08.02.2022 року (включно).

10.02.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (направлений відправленням "Укрпошта Експрес" 08.02.2022 року за штриховим кодовим ідентифікатором 998, що підтверджується датою оформлення на конверті), в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що викладені позивачем у позовній заяві доводи не спростовують факту невиконання позивачем зобов`язань за договором № 17/14-07 щодо забезпечення схоронності при перевезенні вантажу, доставки вантажу та передачі його вантажоодержувачу. Крім того, відповідач заперечує проти застосування правової оцінки та правових висновків Господарського суду Кіровоградської області, викладених у рішенні від 29.03.2018 року у справі № 912/3813/17. Відповідач також заперечує проти правової підстави позову, тому що кошти у розмірі 101 378,52 грн. набуті відповідачем за договором № 17/14-07, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 Цивільного кодексу України. У п. 2 прохальної частини відзиву на позовну заяву відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 7300 від 19.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні суд розглядає дану справу з перевищенням встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.03.2018 року у справі № 912/3813/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альянс-Дніпро", за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичної особи-підприємця Товстиженко Олександра Віталійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Піонер Насіння Україна", про стягнення 101 378,52 грн., в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили.

В рішенні від 29.03.2018 року у справі № 912/3813/17 Господарським судом Кіровоградської області встановлено:

« 18.10.2016 року між ТОВ «Піонер Насіння Україна» та Позивачем укладено Договір № 17/14-07 про надання послуг з організації та перевезення вантажів, відповідно до умов якого Позивач зобов`язався організовувати та виконувати перевезення вантажу автомобільним транспортом територією України.

28.10.2016 року між ТОВ «Піонер Насіння Україна» та ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» укладено Договір «купівлі-продажу насіння № 17/07 (надалі - Договір № 17/07).

15.11.2016 року ТОВ «Піонер Насіння Україна» було виставлено для ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» рахунок № на оплату гібриду насіння кукурудзи, який за умовами Договору № 17/07 має бути поставлений.

18.11.2016 року ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» здійснило оплату товару (гібриду насіння кукурудзи), що підтверджується платіжним дорученням № 2517 від 18.11.2016. на суму 5 000 000,00 грн.

18.11.2016 року на підставі оплаченого рахунку ТОВ «Піонер Насіння Україна» було виписано податкову накладну № 245, яка в подальшому зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 02.12.2016 року.

25 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрне логістичне партнерство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Альянс-Дніпро" укладено разовий договір на перевезення вантажу № 220С, за маршрутом: Полтавська область, Диканьський район, с. Стасів, вул. Яблунева, 3 - м Умань, вул. Старицького, 3.

25.11.2016 року на підставі укладеного між Сторонами Договору, Відповідачем було прийнято до перевезення вантаж (насіння кукурудзи Р9175(П1-LR-2647), яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Піонер Насіння Україна" та поставлялось останнім ТОВ "Агроскоп інтернешнл" на виконання умов Договору купівлі-продажу насіння № 17/07 від 28.10.2016р. Вказане підтверджується товарно-транспортною накладною № від 25.11.2016р. У свою чергу, дане перевезення здійснювалось на підставі вищезгаданого Договору № 17/14-07 про надання послуг з організації та перевезення вантажів від 18.10.2016 року, укладеного між ТОВ «Піонер Насіння Україна» та Позивачем, відповідно до умов якого Позивач зобов`язався організовувати та виконувати перевезення вантажу автомобільним транспортом територією України.

28.11.2016 року під час приймання поставленого насіння представниками покупця ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» виявлено пошкодження 27 мішків гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175), про що уповноваженими представниками покупця та водієм перевізника ОСОБА_1 складено Акт № 1 приймання товару за кількістю та якістю. Згідно інформації, яка зазначена в Акті, товар надійшов у заводській упаковці із пломбами № А0005037, однак в результаті неналежного перевезення через завалення піддону упаковка 2 мішків була пошкоджена із втратою насіння та 25 мішків були зіпсовані у зв`язку з потраплянням вологи, оскільки тент причепа, в якому перевозився товар, містив дірки в деяких місцях.

За розрахунком позивача вартість пошкодженого гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175) кількістю 27 мішків складає 101 378,52 грн. без ПДВ, виходячи із вартості одного мішка, яка складає 3 754,76 грн. без ПДВ.

13.12.2016 року у зв`язку із пошкодженням товару, відповідно до умов розділу 6 Договору 17/07, продавець ТОВ «Піонер Насіння Україна» замінив покупцеві ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» 27 мішків гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П 9175) вартістю 101 378,52 грн. без ПДВ, про доставлення яких свідчить оформлена видаткова накладна № від 13.12.2016 року та складське розпорядження про відвантаження від 12.12.2016р..

13.12.2016 року у свою чергу ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» здійснило повернення пошкодженого насіння ТОВ «Піонер Насіння Україна» у повному обсязі, що підтверджується накладною на повернення товару № АІ000000085 від 15.12.2016 року.

20.01.2017 року ТОВ "Піонер Насіння Україна" звернулося до Позивача із претензією № 16/17 від 20.01.2017р. про відшкодування прямих збитків на суму 101 378,52 грн. без ПДВ, яку було задоволено та 26.04.2017 року ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" перераховано грошові кошти у повному обсязі на банківський рахунок ТОВ "Піонер насіння Україна", що підтверджується копією платіжного доручення № 286567378 від 26.04.2018р. на суму 101 378,52 грн. та випискою з банківського рахунку ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" за період з 26.04.2017р. по 26.04.2017р.»

«Сторонами не заперечується, що уповноваженими представниками покупця та водієм перевізника ОСОБА_1 було складено Акт № 1 приймання товару за кількістю та якістю. Згідно інформації, яка зазначена в Акті, товар надійшов у заводській упаковці із пломбами № А0005037, однак в результаті неналежного перевезення через завалення піддону упаковка 2 мішків була пошкоджена із втратою насіння та 25 мішків були зіпсовані у зв`язку з потраплянням вологи, оскільки тент причепа, в якому перевозився товар, містив дірки в деяких місцях .

За розрахунком позивача вартість пошкодженого гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175) кількістю 27 мішків складає 101 378,52 грн. без ПДВ, виходячи із вартості одного мішка, яка складає 3 754,76 грн. без ПДВ.

Факт заміни насіння постачальником покупцю підтверджено матеріалами справи, як і факт відшкодування позивачем ТОВ "Піонер насіння Україна" пошкодженого гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175) кількістю 27 мішків, що складає 101 378,52 грн. без ПДВ, виходячи із вартості одного мішка, яка складає 3 754,76 грн. без ПДВ.».

«Суд також погоджується з доводами відповідача, що задовольняючи вимоги ТОВ "Піонер насіння Україна", позивач не перевірив чи дійсно були завдані збитки ТОВ "Піонер насіння Україн" втратою вантажу, який дійсний розмір збитків, на підставі чого ТОВ "Піонер насіння України" вимагало відшкодування вартості саме 27 мішків кукурудзи, незважаючи на те, що актом № 1 від 28.11.2016р. встановлено втрату лише 3,6 кг кукурудзи та замокання 25 мішків та чи призвело таке замокання до повної непридатності до використання.

Вказане свідчить, що позивач безпідставно здійснив відшкодування вартості насіння згідно листа №16/17 від 20.01.2017р. в розмірі 101 378,52 грн. на користь ТОВ "Піонер насіння Україна".».

Враховуючи те, що у справі № 912/3813/17 та у даній справі № 910/21380/21 беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.03.2018 року у справі № 912/3813/17 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

Отже, факт відшкодування вартості насіння згідно листа №16/17 від 20.01.2017 року в розмірі 101 378,52 грн. на користь ТОВ "Піонер насіння Україна" (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кортева Агрісаєнс Україна") повторному доведенню при розгляді даної справи не підлягає.

07.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою-претензією № 1 від 04.05.2018 року (вих. № 01-03/233 від 04.05.2018 року) про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 101 378,52 грн. в семиденний строк. З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 100 вбачається, що вимога-претензія № 1 була отримана відповідачем 15.05.2018 року.

У відповідь на претензію № 1 від 04.05.2018 року відповідач листом № 136/18 від 18.05.2018 року (отриманий позивачем 22.05.2018 року за вх. № 449) відмовив позивачу у поверненні коштів в сумі 101 378,52 грн.

Внаслідок не вирішення питання в досудовому порядку щодо повернення відповідачем, на думку позивача, безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 101 378,52 грн, позивач звернувся з позовом до суду. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 9382,37 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 22 271,65 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом заявлених ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" позовних вимог до ТОВ "Кортева Агрісаєнс Україна" є вимоги про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 101 378,52 грн. посилаючись на встановлений рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.03.2018 року у справі № 912/3813/17 факт безпідставного відшкодування коштів у заявленому розмірі згідно листа № 16/17 від 20.01.2017 року.

Так, стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Як встановлено судом, 18.10.2016 року між позивачем, як виконавцем, та ТОВ «Піонер Насіння Україна» (найменування змінено на ТОВ «Кортева Агрісаєнс Україна»), як замовником, укладено договір № 17/14-07 про надання послуг з організації та перевезення вантажів, відповідно до умов якого позивач зобов`язався організовувати та виконувати перевезення вантажу автомобільним транспортом територією України.

Відповідно до п. 4.5. договору виконавець відповідає перед замовником за кількість місць та належність упаковки. За втрату (недостачу) вантажу виконавець несе відповідальність в розмірі втраченого (розміру недостачі) вантажу (п. 4.6. договору).

28.11.2016 року під час приймання поставленого вантажу було виявлено пошкодження 27 мішків гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175), про що складено Акт № 1 приймання товару за кількістю та якістю. У Акті зазначено, що товар надійшов у заводській упаковці із пломбами № А0005037, однак в результаті неналежного перевезення через завалення піддону упаковка 2 мішків була пошкоджена із втратою насіння та 25 мішків були зіпсовані у зв`язку з потраплянням вологи, оскільки тент причепа, в якому перевозився товар, містив дірки в деяких місцях.

За розрахунком відповідача (замовника) вартість пошкодженого гібриду насіння кукурудзи Р9175 (П9175) кількістю 27 мішків складає 101 378,52 грн. без ПДВ, виходячи із вартості одного мішка, яка складає 3754,76 грн. без ПДВ.

За вказаних обставин, 20.01.2017 року відповідач звернувся до позивача з претензією № 16/17 від 20.01.2017 року про відшкодування прямих збитків на суму 101 378,52 грн.

26.04.2017 року ТОВ "Аграрне логістичне партнерство" перераховано грошові кошти на суму 101 378,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 286567378 від 26.04.2018 року на суму 101 378,52 грн.

Надавши правову кваліфікацію вказаним обставинам та наданим доказам, суд дійшов висновку, що відповідач набув грошові кошти в сумі 101 378,52 грн. за наявності правових підстав (договору № 17/14-07 від 18.10.2016 року) і вказана підстава не припинена у встановленому порядку, отже, позивач не довів факт безпідставного набуття або збереження відповідачем майна (коштів) позивача, тому ці кошти не підлягають стягненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9382,37 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 22 271,65 грн. суд зазначає, що такі вимоги є похідними від первісної вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 101 378,52 грн., і відмова у задоволенні первісної вимоги унеможливлює задоволення похідних вимог.

Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено вище, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення 133 032,54 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що про порушення свого права позивач довідався 22.05.2018 року (дата отримання листа про відмову у повернені коштів у розмірі 101 378,52 грн.).

Отже, позивач мав право звернутися до суду з вказаним позовом у строк до 22.05.2021 року.

Натомість позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом 23.12.2021 року.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-19" на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 року по 22.05.2020 року.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500)

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236)

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 травня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229.

Приписами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на те, що закінчення строку позовної давності щодо позовних вимог припало на період дії карантину, а отже строк позовної давності відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України продовжено, а отже, і не було пропущено позивачем при зверненні до суду.

Водночас, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, і суд відмовляє позивачу у позові по суті в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13.09.2022р.

Суддя О.В. Котков