ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" вересня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3385/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС"; (вул.Шулявська,5,Київ 73,04116) в особі, якою є Філія "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (вул.Басейна,5,Одеса,Одеська область,65039) ;

до відповідача: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 72517,62 грн.;

за участю представників:
від позивача: Никисла О.І.- по довіреності

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить господарський суд: про стягнення 113123,4 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №20978 в/5-21 від 29.01.2021р..

Ухвалою суду від 12.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження та призначено судове засідання по суті.

25.11.2021р. за вх.. №31706/21 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими безпідставними та просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

06.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно якої позивач вважає твердження відповідача щодо належного ним виконання умов договору необгрунтованими.

20.12.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідно яких вважає, що позивачем не доведено жодним чином ані існування вказаної ним суми боргу, ані неналежного виконання з боку в/ч НОМЕР_1 умов договору, тому вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.01.2022р., справу №916/3385/21 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

31.01.2022р. в судовому засіданні позивачем надана заява про зменшення позовних вимог відповідно якої просить суд стягнути з відповідача борг за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021р. по 01.10.2021р. у розмірі 72517,62грн.

Сторонами по справі надані письмові пояснення по справі які залучені до матеріалів справи.

23.02.2022р. по справі оголошено перерву до 23.03.2022р.

23.03.2022р. судове засідання не відбулось, у зв`язку з запровадженням 24.02.2022 воєнного стану указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який 14.03.2022 згідно указу Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено до 25.04.2022.

02.03.2022 року Рада Судів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з урахуванням яких Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14.03.2022 року, оформленого протоколом №916-2/2022 рекомендовано суддям: продовжити розгляд справ раніше знятих з розгляду, зокрема, з участю учасників справ у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з урахуванням думки учасників справ; відкладати підготовчі та судові засідання в межах розумного строку відповідно до статті 114 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності повідомлення учасників справи або за наявності їх клопотання про це із посиланням на перешкоджання їх явки у зв`язку із введенням воєнного стану; здійснювати розгляд справ у письмовому провадженні; продовжити видачу судових наказів у наказному провадженні; продовжити видачу наказів на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Отже, в зв`язку з перебування судді Літвінова С.В. у відпустці з 28.02.2022 по 08.04.2022, а також враховуючи вимоги ст. 3 Конституції України, господарський суд призначив іншу дату судового засідання у справі №916/3385/21.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.07.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з повідомленням представників учасників процесу.

В судовому засіданні 07.09.2022року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

29.01.2021 між ТОВ «Інфокс» та Відповідачем укладений договір про надання послуг централізованого водопостачання №20978 в /5-21 (далі Договір). Згідно додатку №2 до Договору Дислокація об`єктів Боржник має декілька об`єктів, які розташовані за адресами: м. Одеса, вул. Приморська, 37, вул. Чорноморського козацтва 96А, Потапівський мол, Приморська, За.

Відповідно преамбули Договору Позивач та Відповідач зобов`язуються керуватися Законом України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, Законом України Про житлово-комунальні послуги, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008р. №190 (далі по тексту - Правила №190) та іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

У відповідності з п.1.1, 1.3 Договору Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з централізованого питного водопостачання (постачання, оброблення та розподіл потоків холодної питної води трубопроводами) на об`єкти Відповідача, а Відповідач зобов`язується оплачувати надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених Договором та діючим законодавством. Послуги надаються Відповідачу відповідно до дислокації об`єктів Відповідача.

Згідно п. 8.1, 8.2 Договору він діє з 01.01.2021 до 31.12.2021, але в будь- якому випадку, в частині розрахунку за отримані послуги з водопостачання та водовідведення цей Договір діє до повного погашення заборгованості за ним.

Відповідно п.2.3.2 Договору Відповідач зобов`язаний здійснювати оплату наданих Позивачем послуг та інших витрат, передбачених умовами цього Договору вчасно та у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього Договору.

Пунктом 2.3.6 Договору встановлено, що Відповідач з 10 числа по 25 число поточного місяця, в письмовій, встановленій формі, надає відомості про водоспоживання на своїх об`єктах, що зазначені у Додатку №2 до цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору кількість холодної води, що передається Позивачем на об`єкти Відповідача, визначається за показниками засобів обліку, встановлених на мережі Відповідача, опломбованих і прийнятих в експлуатацію Позивачем.

Відповідно п. 4.1 - 4.3 Договору оплата за послуги водопостачання та водовідведення проводиться щомісячно до 30-го числа поточного місяця на поточний рахунок Позивача за встановленими тарифами.

Пунктами 4.6 та 4.10 Договору встановлено, що за відсутністю призначення платежу, за наявності заборгованості по оплаті, перераховані Відповідачем платежі зараховуються в наступному порядку: в першу чергу, в рахунок погашення пені, далі заборгованості по оплаті, потім поточні платежі.

Як зазначає позивач, за адресами дислокації об`єктів Відповідача знаходяться субспоживачі на яких відкриті окремі особові рахунки. Від наданих Відповідачем обсягів водокористування вираховуються обсяги водокористування субспоживачів відповідно даних їх водолічильників.

Згідно умов Договору розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2021 по 01.10.2021 здійснений Позивачем на підставі наданих Відповідачем звітів про водоспоживання за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2021 (за вирахуванням об`ємів субспоживачів); за нормою водоспоживання у зв`язку з відсутністю засобу обліку на одному з об`єктів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а також за тарифами затвердженими Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 №2499.

Відповідно Постанови НКРЕКП №2499 від 16.12.2020р. встановлені наступні тарифи: на централізоване водопостачання - 16,44грн. за 1 м3 з ПДВ (13,70грн. за 1 м3 без ПДВ); на централізоване водовідведення - 13,584грн. за 1 м3 з ПДВ (11,32грн. за 1 м3 без ПДВ).

Згідно наданих Відповідачем показників про водокористування обсяг спожитої води (за вирахуванням об`ємів субспоживачів) склав:за січень 2021 1161,35м3, за лютий 2021 1151,35м3, за березень 2021 2872,04м3, за квітень 2021 1084,35м3, за травень 2021 1138,35м3, за червень 2021 1342,35м3, за липень 2021 1550,35м3, за серпень 2021 1956,35м3, за вересень 2021 2306,55м3.

Однак, Відповідач не виконував у повному обсязі свій обов`язок щодо оплати отриманих послуг водопостачання, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з 01.01.2021 по 01.10.2021 у розмірі 72517,62грн.

Позивачем було надіслано Відповідачу акт звірки та досудове попередження із зазначенням суми боргу та заборгованість не була сплачена.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал звернулось до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних ді це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново -господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутностіконкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись незалежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушення зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ст.19 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Приписи абз.1 ч.2 ст.22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання встановлюють, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п.п.3.1., 3.7. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлкомунгоспу 27.06.2008 р. №190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показників засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до п.3.14. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.2008р. у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Розрахунки водоспоживання та водовідведення відповідачу проводились позивачем відповідно до тарифів, встановлених Постановами НКРЕКП №2499 від 16.12.2020р..

Як зазначає позивач з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог та врахованих ним оплати, відповідача перед позивачем за отримані послуги водопостачання та водовідведення складає 72517,62грн.

В той же час судом за наявними в матеріалах справи доказами здійснення відповідачем оплат за отримані послуги за спірний період здійснено перевірку та перерахунок заборгованості.

Заперечення відповідача щодо відсутності у нього заборгованості взагалі, до уваги судом не приймаються, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи доказами та обставинами встановленими під час розгляду справи в суді.

По-перше, згідно п.4.1 Договору передбачено, що загальна сума Договору з урахуванням ПДВ становить 198 990,00грн. Але лише за спірний період з 01.01.2021 по 01.10.2021 Відповідачем спожито послуг водопостачання на загальну суму 245 717,63грн., що виходить за межі суми Договору та підтверджується наявними в матеріалах цієї справи звітами Відповідача про водоспоживання за цей період, інформацією об`ємів водоспоживання за адресами Відповідача, розрахунком суми боргу, рахунками Позивача про оплату послуг, копіями актів приймання- надання послуг від 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021, 31.07.2021, 31.08.2021, 30.09.2021.
Крім того, Відповідач не враховує ту обставину, що суму цього Договору складає вартість послуг з водопостачання, що встановлюється згідно із тарифами, які на момент укладення цього Договору складали 14,472грн. за 1м3 з ПДВ (п.4.1 Договору).
Пунктом 4.2 Договору встановлено, що у випадку зміни тарифів, оплата здійснюється за новими цінами без зміни умов цього Договору.
Так у січні 2021, згідно постанови НКРЕКП №2499 від 16.12.2020 відбулася зміна тарифу на водопостачання та тариф склав - 16,44грн. за 1м3 з ПДВ, що також вплинуло на вартість наданих Позивачем послуг у бік збільшення.
По-друге, згідно п. 4.10 Договору встановлено, що за наявності заборгованості по оплаті, перераховані Відповідачем платежі зараховуються в наступному порядку: в першу чергу, в рахунок погашення пені, далі заборгованості по оплаті, потім поточні платежі.
У зв`язку з тим, що у Відповідача станом на 01.01.2021 рахувалася заборгованість на суму 46 169,99грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою про розрахунки з абонентом, копією рахунку на оплату послуг від 31.01.2021, на підставі п.4.10 Договору оплати за січень 2021 на суму 18 817,72грн. (платіжне доручення №108 від 17.02.2021), за лютий 2021 на суму 25 504,21грн. (платіжне доручення №201 від 16.03.2021) та частина оплати на суму 1 848,06грн. з оплати за березень 2021 у розмірі 18 182,64грн. (платіжне доручення №487 від 17.05.2021) були зараховані Позивачем в погашення заборгованості станом на 01.01.2021 на суму 46 169,99грн. Залишок оплати у травні 2021 за березень 2021 у розмірі 16 334,58грн. (платіжне доручення №487 від 17.05.2021 на суму 18 182,64грн.) врахований та відображений в графі Оплата грн., рядок травень послуги водопостачання розрахунку суми боргу, який наявний в матеріалах цієї справи. В кожному рахунку Позивача на оплату послуг зазначена сума боргу попередніх місяців (заборгованість минулих періодів) заявленого періоду боргу, оскільки Відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі сплачені послуги за відповідні місяці.

По-третє, згідно п. 4.3 Договору оплата послуг проводиться щомісячно до 30-го числа поточного місяця на поточний рахунок Позивача. З огляду на це, з доданих до відзиву ксерокопій платіжних доручень вбачається, що Відповідач жодним разом не здійснив оплату отриманих послуг водопостачання в строки встановлені п.4.3 Договору, а саме до 30-го числа поточного місяця.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими доказитому підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії Інфоксводоканал (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ) борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 72517,62грн. та судовий збір в сумі 2270грн.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2022 р.
Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов