УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

29.08.2022Справа № 910/4473/21

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя: Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Судак С.С.

Представники учасників:

від боржника ОСОБА_2

керуючий реструктуризацією Приходько Д.В.

від АТ Альфа-Банк Шишка Ю.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернулася до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк десять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання:- відомостей про реєстрацію місця проживання станом на момент подання заяви; - відомостей про наявні рахунки боржника (довідка податкового органу (у тому числі депозитні рахунки)), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном; їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках. У разі їх відсутності, подати відповідні докази; - відомостей від державних органів та установ, які здійснюють облік та реєстрацію майна, зокрема витягів від державних реєстраторів заборон рухомого та нерухомого майна, державного реєстру речових прав на нерухоме майно; - проект плану реструктуризації боргів; - відомостей чи перебуває остання у шлюбі, або відомостей про особу, з якою шлюб було розірвано протягом трьох років до дня подання декларації.

08.04.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 23.03.2021 залучено до матеріалів справи належні докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 № 910/4473/21 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 19.05.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено 28.05.2021 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 66519 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 12.07.2017 № 1815). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 07.07.2021.

09.06.2021 до суду надійшло повідомлення по справі від Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.06.2021 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 21.07.2021.

14.06.2021 до суду надійшло повідомлення по справі від Головного управління ДПС у м. Києві.

22.06.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення по справі від Головного управління ДПС у м. Києві.

24.06.2021 до суду надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією щодо розгляду кредиторських вимог до боржника, які можуть бути заявлені.

06.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника.

06.07.2021 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. про витребування інформації.

06.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшов реєстр вимог кредиторів ОСОБА_1 , складений керуючим реструктуризацією.

06.07.2021 до суду надійшов письмовий звіт керуючого реструктуризацією про надіслання кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог.

20.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання представника боржника про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю бути присутнім у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 задоволено клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. про витребування інформації. Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) надати керуючому реструктуризацією Приходьку Д.В. та Господарському суду міста Києва інформацію про доходи та розрахункові рахунки, відкриті у банківських установах ОСОБА_1 (Громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в місті Кокшетау, Акмолінської області, Казахстану, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) надати керуючому реструктуризацією Приходьку Д.В. та Господарському суду міста Києва інформацію про перетинання ОСОБА_1 (Громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в місті Кокшетау, Акмолінської області, Казахстану, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) державного кордону за останні три роки. Встановлено Головному управлінню ДПС у м. Києві та Адміністрації Державної прикордонної служби України строк для надання витребуваних документів до 16.08.2021 (у разі направлення документів поштою зробити відправлення завчасно). Зобов`язано Акціонерне товариство Альфа-Банк у строк до 25.08.2021 подати суду письмові обґрунтовані пояснення щодо наявності у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в державному реєстрі іпотек запису щодо заборони на нерухоме майно: АДРЕСА_2 та обтяжень у вигляді іпотеки на вказане майно, яке було забезпеченням вимог ПАТ Укрсоцбанк по Кредитному Договору № 39.29-50/819к від 26.06.2007, укладеного між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_3 та було реалізовано у 2018 році, шляхом здобуття ПАТ Укрсоцбанк права власності на вказаний об`єкт. Відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 30.08.21.

28.08.2021 до Господарського суду міст Києва надійшли пояснення Акціонерного товариства "Альфа-Банк".

Судове засідання, призначене на 30.08.2021, не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/4473/21. Відмовлено у відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 року. Матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2021 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 15.12.2021.

06.12.2021 до суду надійшло клопотання боржника про застосування до Головного управління ДПС у м. Києві заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

08.12.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. про виплату основної винагороди.

08.12.2021 до суду надійшов від керуючого реструктуризацією примірник акту інвентаризації майна боржника від 22.06.2021.

08.12.2021 до Господарського суду м. Києва надійшов звіт керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. про результати перевірки декларації про майновий стан боржника у справі № 910/4473/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

08.12.2021 до суду надійшли письмові обґрунтовані пояснення керуючого реструктуризацією на пояснення АТ Альфа-Банк по справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.12.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про застосування до Головного управління ДПС у м. Києві заходів процесуального примусу у вигляді штрафу. Задоволено заяву керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича про виплату основної винагороди. Здійснено сплату основної винагороди арбітражному керуючому Приходьку Дмитру Володимировичу за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 910/4473/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 19.05.2021 по 31.08.2021 в розмірі 38 809,68 грн. з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва за рахунок коштів, авансованих фізичною особою ОСОБА_1 у відповідності до квитанції № 0.0..1 від 19.03.2021. Відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 07.02.2022.

15.12.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" з грошовими вимогами до боржника на суму 7 880 527,44грн.

17.12.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до заявлених Акціонерним товариством Альфа-Банк грошових вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.2021 прийнято заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитором боржника на суму 7 880 527,44 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 07.02.2022. Зобов`язано керуючого реструктуризацією розглянути заяву Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та надати кредитору і суду нормативно-документальне обґрунтування щодо визнання або відхилення кредиторських вимог.

14.01.2022 до суду надійшли письмові заперечення боржника щодо заявлених Акціонерним товариством "Альфа-Банк" грошових вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.01.2022 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 14.02.2022.

26.01.2022 до суду надійшло від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. нормативно-документальне обґрунтування щодо розгляду заявлених до боржника вимог АТ Альфа-Банк.

26.01.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява керуючого реструктуризацією про виплату арбітражному керуючому основної грошової винагороди за рахунок коштів, авансованих боржником на депозитний рахунок суду, за період з 01.09.2021 по 30.09.2021.

10.02.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_4 з грошовими вимогами до боржника на суму 8 500,00 грн.

11.02.2022 до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства Альфа-Банк про відкладення розгляду справи у попередньому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 відкладено попереднє засідання на 14.03.2022.

Водночас, Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з Указом Президента України Про продовження дії воєнного стану в Україні № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

За наведених обставин призначене на 14.03.2022 судове засідання з розгляду справи № 910/4473/21 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2022 призначено розгляд справи у попередньому засіданні, заяви керуючого реструктуризацією про сплату винагороди за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 на 29.06.2022.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2022 прийнято заяву ОСОБА_4 про визнання кредитором боржника на суму 8 500,00 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 29.06.2022.

24.05.2022 до суду надійшли письмові пояснення АТ Альфа-Банк щодо заперечень боржника та керуючого реструктуризацією стосовно заявлених грошових вимог до боржника.

14.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі.

20.06.2022 до суду надійшло повідомлення боржника щодо розгляду грошових вимог ОСОБА_4

20.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

27.06.2022 до суду надійшло клопотання АТ Альфа-Банк про розгляд справи без участі представника.

29.06.2022 до Господарського суду м. Києва надійшло обґрунтування керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В. щодо результатів розгляду заяв ОСОБА_4 з грошовими вимогами до боржника.

29.06.2022 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про розгляд справи без його участі.

У судове засідання, призначене на 29.06.2022, з`явився представник боржника. Керуючий реструктуризацією та представники заявлених кредиторів у судове засідання не з`явилися, просили суд розглядати справу без їх участі.

Судом досліджено клопотання боржника про витребування доказів та встановлено наступне.

27.05.2022 на електронну адресу боржника надійшли письмові пояснення від представника АТ Альфа-Банк, до яких було додано Договір про внесення змін № 2 від 02.07.2013 до Договору кредиту № 39.29-50/819к від 26.06.2007.

Оглянувши копію зазначеного Договору, боржник зазначає, що не пригадує підписання такого договору з ПАТ Укрсоцбанк, а підпис навпроти її прізвища дуже наближений до нього. Відтак, у боржника наявні сумніви у відповідності поданої копії Договору про внесення змін № 2 від 02.07.2013 його оригіналу.

За наслідками судового засідання 29.06.2022 судом була постановлена ухвала, якою було задоволено клопотання боржника про витребування доказів, зобов`язано АТ «Альфа-Банк» оригінал Договору про внесення змін № 2 від 02.07.2013 до Договору кредиту № 39.29-50/819к від 26.06.2007, задоволено заяву керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича про виплату основної винагороди, відкладений розгляд справи у попередньому засіданні на 29.08.2022, зобов`язано Акціонерне товариство Альфа-Банк подати суду докази правонаступництва вимог Акціонерного товариства Укрсоцбанк до боржника за Договором кредиту № 39.29-50/819к від 26.06.2007.

25.07.2022 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від АТ «Альфа-Банк» надійшли письмові пояснення, в яких АТ «Альфа-Банк» повідомив суд про неможливість надання оригіналу Договору про внесення змін № 2 від 02.07.2013 до Договору кредиту № 39.29-50/819к від 26.06.2007 оскільки вказані документи були вилучені Слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві, на підтвердження чого надає до суду копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2019 у справі № 761/2298/19 та копію протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.01.2019.

10.08.2022 представником боржника до суду було подане клопотання про визнання доказів недопустимими та додаткові пояснення щодо письмових пояснень АТ «Альфа-Банк».

Також, 22.08.2022 представником боржника до суду були подані письмові заперечення щодо не визнання грошових вимог АТ «Альфа-Банк».

Під час судового засідання 29.08.2022 судом розглянуто та відхилено клопотання боржника про визнання доказів недопустимими з огляду на наступне.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі № 922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі № 916/1168/17, від 16.03.2021 у справі № 905/1232/19.

З огляду на вказане, беручи до уваги долучені до матеріалів справи АТ «Альфа-Банк» копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2019 у справі № 761/2298/19 та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.01.2019, складений Слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у місті Києві, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати надані копії договору кредиту, договору про внесення змін до договору кредиту, іпотечного договору, договору про внесення змін до іпотечного кредиту недопустимими. Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що надання копій вказаних документів до суду безпідставно вважати розголошенням відомостей досудового розслідування в кримінальному провадженні №0006067, оскільки не вважається неконтрольованим поширенням документів.

У судовому засіданні 29.08.2022 судом проведено попереднє засідання та встановлено наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду,зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_1 підлягає:

ОСОБА_4

10.02.2022 ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва (скеровано до суду засобами поштового зв`язку 03.02.2022) із заявою про визнання його грошових вимог на суму 8 500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що 12.01.2021 між ОСОБА_4 , як Позикодавцем, та ОСОБА_1 , як Позичальником, було укладено договір позики.

Відповідно до договору позики ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8 500,00 грн, а остання зобов`язалась їх повернути в строк встановлений договором.

Пунктом 4 договору позики передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язана повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані) позикодавцем у строк до 01.02.2022.

На підтвердження факту передачі грошових коштів ОСОБА_4 до матеріалів заяви додана розписка від 12.01.2022

Відповідно до ч.1 статті 120 Кодексу України з процедур банкрутства - з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 звернувся із заявою про визнання його кредитором ОСОБА_1 на загальну суму неповернутої за договором позики у розмірі 8 500,00 грн.

Заслухавши пояснення всіх учасників справи та перевіривши їх доданими доказами суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України.

Правовідносини, що виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 регулюються приписами параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

При цьому суд відзначає, що укладений вказаними фізичними особами договір позики містить всі істотні умови, зокрема, щодо розміру позики, умов передачі грошових коштів та строків повернення позики.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед ОСОБА_7 або спростовували доводи останнього, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_4 щодо основної суми боргу в розмірі 8 500,00 грн є обґрунтованими та документально підтвердженими.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дотримуючись вищенаведених норм процесуального та матеріального права, беручи до уваги той факт, що кредиторські вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими, документально підтвердженими, боржником не спростованими, суд дійшов висновку про визнання його кредитором ОСОБА_1 на суму 8 500,00 грн з віднесенням до другої черги задоволення.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 962,00 грн судового збору.

Акціонерне товариство Альфа-Банк

15.12.2021 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі Кредитор, Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про грошові вимоги (в порядку, передбаченому статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства) до боржника ОСОБА_1 (далі Боржник) шляхом направлення вказаної заяви поштовим зв`язком 11.12.2021.

Вказана заява обґрунтована наступним.

26.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого відповідно до Передавального акту затвердженого 15.10.2019 виступає АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_8 (після зміни прізвища ОСОБА_9 ) було укладено Договір кредиту № 39.29-50/819к, за умовами якого Банк надав Боржнику кредит у розмірі 216 901 доларів США.

Як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір №39.29-50/498і відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_3 (предмет іпотеки).

У зв`язку із державною реєстрацією за Іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки, 12.10.2009, сторонами укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №№39.29-50/498і від 26.06.2007, відповідно до якого предметом іпотеки визначено: двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

У подальшому через систематичне невиконання Боржником умов кредитного договору AT «Укрсоцбанк» розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому приписами статті 36, 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, що діяла станом на 03.05.2018).

Відповідно до пункту 4.5.3. іпотечного договору № 39.29-50/498І сторони погодили можливість позасудового врегулювання шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону України «Про іпотеку».

03.05.2018 AT «Укрсоцбанк» зареєстрував право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 (далі по тексту майно), що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40911049 від 03.05.2018.

Відповідно до норм пункту 4 Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 779 від 02.07.2007 інвестиційна нерухомість - власні або орендовані на умовах фінансової оренди земельні ділянки, будівлі, споруди, які розташовуються на землі, утримувані з метою отримання орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, а не для виробництва та постачання товарів, надання послуг, адміністративної мети або продажу в процесі звичайної діяльності.

У зв`язку із внесенням запису № 4002827 від 03.12.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення AT «Укрсоцбанк» (), 05.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З., проведено реєстрацію змін до права власності, індексний номер рішення: 50988054, додано власника: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (), підстава для державної реєстрації: Передавальний акт на 11.10.2019, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2019, видавник: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням Банку щодо позасудового врегулювання заборгованості звернулась із позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.03.2021 у справі № 761/43002/19 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09.09.2020 скасовано та ухвалено нове, яким визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40911049 від 03.05.2018 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 , за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», номер запису про право власності 25977260).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржено досудове врегулювання зобов`язання за Договором кредиту №39.29-50/819, визнано недійсним правочин AT «Укрсоцбанк» (правонаступником якого виступає АТ «Альфа-Банк») щодо передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, обов`язок AT «Укрсоцбанк» щодо застосування наслідків недійсності правочину, а саме необхідності поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, перейшов до його правонаступника AT «Альфа-Банк» відповідно до підстав, що були зазначені вище.

Як стверджує Банк, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» за договором кредиту №39.29-50/819 від 26.06.2007 відновлена в обсязі на дату списання (дату реєстрації права власності 03.05.2018) та становить 289 547,50 доларів США, з яких 166 314,88 грн доларів США заборгованість за кредитом, 123 232,62 доларів США заборгованість по відсоткам (еквівалент згідно курсу НБУ станом на 09.12.2021- 4 526 542,19 грн та 3 353 985,25 грн відповідно).

Боржник заперечує проти визнання кредиторських вимог АТ «Альфа-Банк», посилаючись на те, що відсутній факт переходу прав за кредитним договором та договором іпотеки до АТ «Альфа-Банк», обраний спосіб захисту є неналежний, також неможливо поновити заборгованість, яка була прощена і розмір якої Банком не доведений. Крім того боржником до суду подана заява про застосування строків позовної давності до грошових вимог АТ «Альфа-Банк».

Заслухавши пояснення всіх учасників справи та перевіривши їх доданими доказами суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Правовідносини, що виникли між Банком та Боржником регулюються приписами параграфу 1 Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що 26.06.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 39.29-50/819к (далі - кредитний договір) про надання кредиту в сумі 216 901 доларів США зі сплатою 13,2 процентів річних.

Згідно з пунктом 1.1.1. Кредитного договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 26 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 2 540 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 26 червня 2030 року на умовах, визначених цим договором.

Крім того, суд встановив, що 26.06.2007 між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір № 39.29-50/498і, посвідчений ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, за р.№ 3183 (далі - Іпотечний договір), згідно з яким, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 39.29-50/819к від 26 червня 2007 року майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру за будівельним номером АДРЕСА_6 (предмет іпотеки).

12.10.2009 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідчений ОСОБА_10 , нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за р.№ 2227, за яким предметом іпотеки визначено двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_7 (предмет іпотеки)та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності Серії САС № 768831 від 01.07.2009, виданого Головним управлінням житлового забезпечення від 12.06.2009 № 919-С/КІ.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно пунктів 2.6., 3.3.9., 3.3.10., 4.4., 4.5. кредитного договору сплата позичальником грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 16.00 в день, на який припадає погашення Ануїтетного платежу згідно пункту 1.1.1. цього договору шляхом зарахування Позичальником (Боржником) суми Ануїтетного платежу на відповідний транзитний рахунок в Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше дня погашення Ануїтетного платежу. У випадках, якщо день погашення Ануїтетного платежу є неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити Ануїтетний платіж, що підлягає сплаті за Кредитом, у попередній робочий день;

Позичальник (Боржник) зобов`язується своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1. цього договору; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктами 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього Договору; у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.2., 3.3.8., 3.3.12.- 3.3.14., 3.3.20. та 3.3.21. цього договору, порушення позичальником умов договорів, визначених пунктами 1.3., 3.3.5., 3.3.6. цього Договору, протягом більше, ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню); у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.9., 3.3.10. цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

За змістом пунктів 1.3.5., 3.3.5. кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає протягом трьох робочих днів після реєстрації права власності на нерухоме майно, зазначене в пункті 1.2. цього договору, з позичальником додаткову угоду до іпотечного договору, зазначеного в пункті 1.3.1. цього договору, в якій сторони змінюють опис предмета іпотеки: замість нерухомого майна, яке стане власністю позичальника - нерухоме майно, яке належить Позичальнику на праві власності із зазначенням його реєстраційних даних та з посиланням на відповідний правовстановлювальний документ. Додаткова угода про внесення змін до іпотечного договору посвідчується нотаріально; одночасно з укладенням додаткової угоди, зазначеної в пункті 1.3.5. цього Договору, позичальник зобов`язаний оформити договір страхування квартири на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь кредитора як вигодонабувача та надати кредитору оригінальний примірник цього договору або його нотаріально засвідчену копію, а також протягом двох робочих днів після внесення змін та/або доповнень до вищезазначеного договору страхування надавати кредитору оригінальний примірник або нотаріально засвідчені копії цих змін та/або доповнень.

Таким чином, сторони кредитного договору врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови повернення кредитних коштів.

Листом № 39.5-15/1075 від 18.10.2011 АТ «Укрсоцбанк» повідомив Боржника про те, що ним допущене порушення умов пункту 3.3.5. кредитного договору, а саме: договір страхування предмета іпотеки закінчив свою дію 11.10. 2011 і про те, що АТ «Укрсоцбанк» не приймає виконання Боржником зобов`язання, оскільки воно виконано неналежним чином.

Вказані обставини також встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/3731/15-ц від 14.08.2017 та в силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають оскарженню.

Частиною 1 статті 572 ЦК України унормовано, що в силу застави кредитор (заставодержатель) мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до приписів статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (стаття 576 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положеннями частини 1 статті 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що строк виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом настав 26.10.2011 внаслідок вимоги АТ «Укрсоцбанк» про дострокове повернення кредиту від 18.10.2011, однак вимоги АТ «Укрсоцбанк» Боржником задоволенні не були.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі вказаних приписів законодавства АТ «Укрсоцбанк» звернувся із позовом до Шевченківського районного суду м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак рішенням Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/3731/15-ц від 14.08.2017 було відмовлено в задоволенні позову з підстав того, що АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду поза строком позовної давності, встановленої приписами Цивільного кодексу України три роки. Суд в своєму рішенні зазначив, що строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав 26.10.2011, та саме з цього моменту у АТ «Укрсоцбанк» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як вказано судом вище, керуючись вказаними приписами спеціального Закону, 03.05.2018 AT «Укрсоцбанк» зареєстрував право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 (далі по тексту майно), що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40911049 від 03.05.2018.

20.06.2018 AT «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 довідку (вих. № 8222780) про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу, в якій повідомив, що залишок заборгованості за договором кредиту № 39.29-50/819к від 26.06.2007 станом на 03.05.2018 склав 7 469 612,54 грн. Внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки визначеною вартістю станом на 03.05.2018 у розмірі 3 718 776,00 грн, розмір прощеного (анульованого) боргу становив 4 349 976,83 грн.

У подальшому, 10.09.2019 Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019.

У зв`язку із внесенням запису № 4002827 від 03.12.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення AT «Укрсоцбанк» (), 05.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З., проведено реєстрацію змін до права власності, індексний номер рішення: 50988054, додано власника: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (), підстава для державної реєстрації: Передавальний акт на 11.10.2019, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2019, видавник: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Як зазначалось вище, що саме ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням Банку щодо позасудового врегулювання заборгованості звернулась із позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та на підставі постанови Київського апеляційного суду від 18.03.2021 у справі №761/43002/19 скасувала реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_8 , за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»),

У зв`язку з тим, що підставою для прощення (анулювання) заборгованості було позасудове врегулювання заборгованості, яке саме за ініціативою ОСОБА_1 скасовано в судовому порядку, не можна вважати правильною оцінку ОСОБА_1 поведінки АТ «Альфа-Банк» з позиції суперечливості та невідповідності принципу добросовісності.

Відповідно до Інформаційної довідки № 271706614 право власності АТ «Альфа-Банк» на вищевказане майно скасовано, інформація про власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

Слід також зазначити, що наслідком скасування реєстрації права власності за AT «Альфа-Банк» (що є правонаступником AT «Укрсоцбанк») на предмет іпотеки, є відновлення становища, яке існувало до вчинення реєстраційних дій, а саме відновлення заборгованості за договором кредиту № 39.29-50/819 від 26.06.2007.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в судовому порядку оскаржено досудове врегулювання зобов`язання за договором кредиту №39.29-50/819, визнано недійсним правочин AT «Укрсоцбанк» (правонаступником якого виступає АТ «Альфа¬Банк») щодо передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, обов`язок AT «Укрсоцбанк» щодо застосування наслідків недійсності правочину, а саме необхідності поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, перейшов до його правонаступника АТ «Альфа-Банк» відповідно до підстав, що були зазначені вище.

З системного аналізу викладеного суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_1 грошових зобов`язань перед АТ «Альфа-Банк», що виникли на підставі кредитного договору.

Водночас, відповідно до п. 1.1. вказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 166 314,88 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних та комісій, що згідно розрахунку становить 123 232,62 доларів США.

Разом з тим, за змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак, з урахуванням приписів вищенаведеної статті, строк позовної давності для вимог АТ «Альфа-Банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 сплив 26.10.2014. При цьому вказані обставини не підлягають додатковому доведенню, оскільки є встановленими у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/3731/15-ц від 14.08.2017.

Згідно з частиною 5 статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з частиною 3 статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Суд критично оцінює посилання АТ «Альфа-Банк» на той факт, що з 03.06.2014 строк позовної давності за зобов`язанням ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» зупинився, а продовжився відповідно з 23.09.2021. Твердження Банку ґрунтуються на тому, що встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» діяв з 03.06.2014 з до 23.09.2021.

Так, приписами частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України зазначено, що перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Отже, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №726/1538/16-ц.

З викладеного слідує, що тимчасове законодавче обмеження розповсюджується на реалізацію кредиторами права на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна, проте не обмежують в праві звернення із позовами до суду про стягнення заборгованості. І як встановлено судом вище таке право Банк реалізувати до 26.10.2014.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявності причин пропущення строку звернення із грошовими вимогами до Боржника, які можуть бути визнані поважними, а тому пропущений Банком строк поновленню не підлягає, а у визнанні кредиторських вимог Банку на суму 289 547,50 доларів США, з яких 166 314,88 грн доларів США заборгованість за кредитом, 123 232,62 доларів США заборгованість по відсоткам (еквівалент згідно курсу НБУ станом на 09.12.2021- 4 526 542,19 грн та 3 353 985,25 грн відповідно) слід відмовити, керуючись приписами частини 4 статті 267 ЦК України.

Разом з тим, частиною 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В частині першій статті 575 Цивільного кодексу України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Загальні умови припинення господарських зобов`язань визначені в статті 202 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язань визначені в статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання, іпотека не припинається, якщо основне зобов`язання, забезпечене іпотекою, є невиконаним. Зазначений висновок узгоджується з положеннями статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України, частини 5 статті 3 та частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку". Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 06.03.2018 у справі № 910/6968/17.

Строк дії іпотечного договору не закінчується та іпотека не припиняється у разі невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором з повернення кредитної заборгованості, оскільки це зобов`язання є основне і було забезпечене іпотечним договором.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у визнанні кредиторських вимог АТ «Альфа-Банк» у зв`язку із пропуском встановленого законом строку позовної давності не є підставою припинення основного зобов`язання за кредитним договором. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, як то унормовано статтею 599 ЦК України.

Беручи до уваги викладене вище, враховуючи той факт, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна міститься інформація про заборону відчудження спірного іпотечного майна, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав визнати АТ «Альфа-Банк» кредитором із грошовими вимогами у розмірі 1 540 00,00 грн, що забезпечені заставою (іпотекою) ОСОБА_1 .

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що розмір вимог АТ «Альфа-Банк» визначений заставною вартістю предмету іпотеку, вказаному в іпотечному договорі (пункт 1.2.), будь-яких інших належних доказів на підтвердження вартості предмета іпотеки, таких як висновки експертів, звіти про оцінку тощо, до суду не надано.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Розглянувши клопотання представника Боржника від 10.08.202022 щодо направлення запиту до Головного управління ДПС у місті Києві та повідомлення Київську міську прокуратуру, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Приписами статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитор це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника тощо.

Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства).

З огляду на вказане слідує, що реалізація права на звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника законодавцем визначена через призму автономного обов`язку самого кредитора та може залежати від дій інших осіб, у тому числі й суду, оскільки останній в справах про відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи є регулятором балансу інтересів осіб що звернулись до суду. При цьому, нормами чинного законодавства не передбачено ані права, ані обов`язку суду звертатись із запити до гіпотетичних кредиторів, як і не передбачено права та обов`язку повідомляти органи прокуратури про вчинення чи невчинення не учасниками справи будь-яких дій.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/4473/21 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- ОСОБА_4 з грошовими вимогами на суму 13 462,00 грн., з яких 4 962,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 8 500,00 грн. вимоги другої черги;

- Акціонерне товариство «Альфа-Банк» з грошовими вимогами на суму 1 540 000,00 грн. вимоги, що забезпечені заставою фізичної особи.

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 12.09.2022.

4. Керуючому реструктуризацією боржника у строк до 05.10.2022 подати до Господарського суду м. Києва план реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, розгляд клопотання на 19.10.22 о 11:50 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 7.

6. Відмовити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» у визнанні кредитором боржника на суму 6 340 527,44 грн.

7. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від 10.08.2022 про направлення запиту до Головного управління ДПС у м. Києві.

8. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі та керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали складено 14.09.2022

Суддя Д.В. Мандичев