ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. Справа№ 910/4848/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

представників сторін:

від позивача: Родін В.В.,

від Кушніра О.В. : Бєлах С.С.

представники інших учасників не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 (повний текст складено 12.10.2021)

у справі № 910/4848/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Томчук Анжели Володимирівни

до 1. Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича,

2. Фізичної особи-підприємця Горіна Андрія Сергійовича,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФ РИТЕЙЛ»

про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Фізична особа-підприємець Томчук Анжела Володимирівна (далі - ФОП Томчук А.В.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича (далі - ФОП Кушнір О.В.) про стягнення заборгованості за договором оренди; усунення перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 187,10 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В. повернути ФОП Томчук Анжелі Володимирівні орендовану частину нежитлового приміщення площею 69,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538; зобов`язання ФОП Кушніра О.В. звільнити належну на праві власності ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

21.05.2021 ФОП Томчук А.В. звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову, у якій просила розірвати договір оренди №2 від 03.05.2021, укладений між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушніром О.В.; стягнути з ФОП Кушніра О.В. заборгованість за договором оренди та усунути перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 69,3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В., ТОВ «ВФ Ритейл», ФОП Горіна Андрія Сергійовича (далі - ФОП Горін А.С.) звільнити і повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення загальною площею 69, 3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

26.05.2021 від ФОП Томчук А.В. до Господарського суду міста Києва надійшла заява про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову. Вказана заява та заява, про яку вказано вище, за своїм змістом та вимогами є тотожними.

Крім того, 26.05.2021 від позивача через канцелярію суду надійшла заява про зміну предмета позову, в якій він просив залишити без розгляду заяву про збільшення позовних вимог та часткову зміну предмета позову від 21.05.2021 та прийняти до розгляду позовні вимоги в наступній редакції про: розірвання Договору оренди № 2 від 03.05.2021, укладеного між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушніром О.В.; стягнення заборгованості за договором оренди та усунення перешкод у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 69, 3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 100-Ж, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В., ТОВ «ВФ Ритейл», ФОП Горіна А.С. звільнити і повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення загальною площею 69, 3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

20.07.2021 від ФОП Томчук А.В. до Господарського суду міста Києва в порядку ст. 46 ГПК України надійшла заява про часткову відмову від позову, у якій ФОП Томчук А.В. просить прийняти часткову відмову від позову в частині розірвання договору оренди №2 від 03.05.2021 та стягнення з ФОП Кушніра О.В. заборгованості у розмірі 184 988,17 грн; просить прийняти до розгляду позовні вимоги в наступній редакції: усунути перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщення загальною площею 69,3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В., ТОВ «ВФ Ритейл», та ФОП Горіна А.С., звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

В обґрунтування вказаної заяви ФОП Томчук А.В. зазначила, що станом на 17.02.2021 орендар не вносив орендодавцю орендну плату за користування майном, у зв`язку з чим вона в порядку ст. 782 ЦК України має право відмовитись від спірного договору оренди.

Вказана заява прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду.

24.09.2021 від ФОП Томчук А.В. до Господарського суду міста Києва в порядку ст. 46 ГПК України надійшла заява про часткову відмову від позову, у якій ФОП Томчук А.В. просить прийняти часткову відмову від позову в частині зобов`язання ТОВ «ВФ Ритейл» звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення та прийнятим до розгляду позовні вимоги в наступній редакції: усунути перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитлове приміщенням загальною площею 69, 3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В. та ФОП Горіна А.С. звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

В обґрунтування вказаної заяви ФОТ Томчук А.В. вказала, що станом на теперішній час ТОВ «ВФ Ритейл» звільнило належне їй приміщення за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, у зв`язку з чим відпала потреба у заявлені до ТОВ «ВФ Ритейл» позовної вимоги щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

Вказана заява прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 провадження у справі в частині позовних вимог ФОП Томчук А.В. до ТОВ «ВФ Ритейл» про усунення перешкод у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 69,3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, шляхом зобов`язання ТОВ «ВФ Ритейл» звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69, 3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, закрито. В іншій частині позовні вимоги задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 69,3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В. та ФОП Горіна А.В. звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69, 3 кв. м, розташовану за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538. Стягнуто з ФОП Кушніра О.В. на користь ФОП Томчук А.В. судовий збір у розмірі 1135,00 грн.

Господарський суд першої інстанції прийняв відмову ФОП Томчук А.В. від позову в частині вимог до ТОВ «ВФ Ритейл» та закрив провадження у справі за вимогою ФОП Томчук А.В. до ТОВ «ВФ Ритейл».

Рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що відповідач не надав доказів щодо вчасної оплати орендних платежів за спірним договором, орендні платежі орендар здійснив після пред`явлення позивачем вимоги про відмову від договору найму та звільнення приміщення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2021, ФОП Кушнір О.В. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині, викладеній в п. п. 2-6 резолютивної частини рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ФОП Томчук А.В. у вимогах (про задоволення яких зазначено в п. п. 2-5 резолютивної частини) повністю; судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП Кушнір О.В. вказує, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права; з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи; з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; внаслідок неправильної оцінки доказів та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За твердженням скаржника, суд у рішенні зробив безпідставний та незаконний висновок про порушення ФОП Кушніром О.В. строку оплати за спірним договором оренди №2 від 03.05.2018.

Апелянт вказує, що суд не встановив порушень з боку ФОП Кушніра О.В. умови договору оренди щодо строку оплати з посиланням на пункт договору оренди, який був порушений ФОП Кушніром О.В. Зазначає, що повідомлення про відмову від договору найму (оренди) та його розірвання не містило вимоги з оплати заборгованості з орендної плати, а суд не встановив обставин надсилання орендодавцем орендарю вимоги про виконання обов`язку з оплати орендної плати відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

ФОП Кушнір О.В. заявляє, що обставина оплати після отримання ним 19.02.2021 повідомлення про відмову від договору найму (оренди) та його розірвання не може бути підтвердженням прострочення щодо оплати за спірнім договором більше як три місяці підряд. Такий висновок суду, на думку скаржника, зроблений з порушенням критеріїв допустимості доказів.

Відповідач вважає, що підтвердженням прострочення виконання зобов`язань з оплати за спірним договором більше як три місяці підряд може бути невиконання його у строк, встановлений договором оренди та з порушенням умов, визначених цим договором. Отже, позивач не довів належними доказами, а суд не встановив на підставі належних та допустимих доказів факт та обставини порушення ФОП Кушніром О.В. строку оплати за договором оренди.

Скаржник стверджує, що суд в порушення пп. 5, 8 ч. 4 ст. 238 ГПК України не розглянув клопотання №11 від 10.09.2021 та жодним чином не оцінив доводи та аргументи, викладені у відзиві та поясненнях №5 від 14.06.2021 щодо належності, допустимості та достовірності копії договору оренди, наданої суду ФОП Кушніром О.В., та не навів мотиви незастосування норм права, на які посилався ФОП Кушнір О.В. Суд фактично прийняв та розглядав як достовірний доказ копію договору оренди, надану ФОП Томчук А.В.

Скаржник вказує, що у п. п. 1.3, 1.5, 1.8 відзиву та п. 2 пояснень та заперечень №10 від 10.09.2021 зазначав з посиланням на відповідні докази, що він не допустив прострочення зобов`язань з оплати за спірним договором взагалі. Натомість суд в порушення пп. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України жодним чином не оцінив доводи та аргументи ФОП Кушніра О.В. та не навів мотиви їх відхилення, безпідставно визнав доведеними обставини порушення ФОП Кушніром О.В. строку оплати за спірним договором оренди.

Апелянт зазначає, що отримавши від ФОП Томчук А.В. повідомлення про відмову від договору, він 24.02.2021 достроково, раніше ніж 30.04.2021, виконав своє зобов`язання зі сплати орендної плати у розмірі, передбаченому п. 5.1 договору оренди, та сплатив суму орендної плати у розмірі 3 585,00 грн за весь час оренди, про що зазначено ФОП Томчук А.В. у позові та підтверджується доданими до позову копіями платіжних доручень. Скаржник вважає, що з огляду на ці обставини відсутні підстави для розірвання договору оренди відповідно до норм ст. 782 ЦК України.

ФОП Кушнір О.В. у апеляційній скарзі також навів попередній розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційній інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4848/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ФОП Кушніра О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 до надходження матеріалів справи №910/4848/21.

13.12.2021 матеріали справи №910/4848/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2021 апеляційну скаргу ФОП Кушніра О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/4848/21 залишено без руху. Надано ФОП Кушніру О.В. строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 3405,00 грн у встановленому порядку. Попереджено ФОП Кушніра О.В., що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 поновлено ФОП Кушніру О.В. пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Кушніра О. В. на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі № 910/4848/21; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/4848/21 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції; розгляд справи призначено на 14.03.2022.

З 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ).

Наказом голови суду від 03.03.2022 №10 зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX продовжено строку дії воєнного стану.

Наказом голови суду від 31.03.2022 №11 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022, після виходу судді Євсікова О.О. з лікарняного (з 04.04.2022 по 22.04.2022 включно), призначено судове засідання на 20.06.2022.

20.06.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.07.2022 на підставі ст. 216 ГПК України.

11.07.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.08.2022 на підставі ст. 216 ГПК України.

01.08.2022 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.08.2022 на підставі ст. 216 ГПК України, визнано обов`язковою явку позивача та відповідача-1 у наступне судове засідання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2022 відкладено судове засідання на 15.08.2022. Визнано обов`язковою явку у судове засідання ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушніра О.В. Запропоновано позивачу та відповідачу-1 підготувати відповіді на питання:

- Чи укладали ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В. договір оренди №2 від 03.05.2018?;

- Якщо так, то за якою процедурою укладався цей договір: шляхом прямих переговорів сторін і одночасного підписання договору фізично присутніми сторонами; шляхом обміну проектами (примірниками) договору з їх підписанням в різний час і в різних місцях; іншим шляхом (зазначити, яким)?;

- На яких сторінках договору сторони ставили свої підписи?;

- Скільки примірників договору підписали сторони - ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В.?;

- Кому додатково передавались оригінали чи копії договору (зазначити також, коли і з якою метою)?;

- Який розмір орендної плати визначили сторони договору?;

- Який порядок і періодичність сплати орендної плати встановили сторони договору?;

15.08.2022 та 07.09.2022 у судових засіданнях оголошувалась перерва на підставі ст. 216 ГПК України до 07.09.2022 та до 14.09.2022 відповідно.

Позиції учасників справи.

ФОП Кушнір О.В. звернувся з клопотанням про надання доказів, у якому просив прийняти докази: оригінал договору оренди №2, укладеного між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В., отриманий від ПП «КВО-Д»; засвідчену належним чином копію договору оренди №2 від 03.05.2018, укладеного між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В., зроблену з оригіналу, отриманого від ПП «КВО-Д»; копію адвокатського запиту №72-22 від 12.07.2022; копію відповіді ПП «КВО-Д» №1 від 29.07.2022 на адвокатський запит.

За текстом поданого клопотання ФОП Кушнір О.В. зазначив, що у судовому засіданні 11.07.2022 Північний апеляційний господарський суд зобов`язав його представника повторно надіслати на адресу ПП «КВО-Д» адвокатський запит з питання надання оригіналу договору оренди №2. На адвокатський запит №72-22 від 12.07.2022 ПП «КВО-Д» надало відповідь №1 від 29.07.2022, у якій зазначило про надання знайденого в первинних документах із бухгалтерської діяльності ОСОБА_2 оригіналу договору оренди №2, укладеного між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В.

ФОП Кушнір О.В. заявив, що не міг подати до суду першої інстанції доказ (оригінал договору оренди №2, укладеного між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В.) з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а саме у зв`язку з тим, що оригінал договору оренди №2 був наданий ПП «КВО-Д» представнику ФОП Кушніра О.В. лише з відповіддю №1 від 29.07.2022 на адвокатський запит №72-22 від 12.07.2022.

ФОП Томчук А.В. надала наступні відповіді на питання апеляційного господарського суду, поставлені в ухвалі від 03.08.2022.

На питання 1: «так».

На питання 2: «договір укладався шляхом прямих переговорів. В ході переговорів було досягнуто згоди з приводу:

вартості оренди, а саме 5000,00 грн в місяць з оплатою щомісячно до 20 числа за поточний місяць, як це зазначено було в п. 5.1. та п. 5.3.;

виконання умов договору, він набирав чинності в момент підписання 03.05.2018 та закінчувався 30.04.2021 без права на пролонгацію, як це зазначено в п. 10.1 та п. 10.4.

Ці дві обставини були ключовими. Фактично своє майно я передала в оренду на 3 роки по значно заниженій від ринкової ціні, оскільки відповідач є мені зведеним братом і я хотіла дати йому можливість заробити. Як можна побачити з договору суборенди №2 від 01.06.2018, відповідач перездавав орендоване у мене приміщення ТОВ «ВФ Ритейл» за 84 тис. грн на місяць, тобто оплачуючи оренду мені у розмірі 5 тис. грн щомісяця та уклавши договір суборенди відповідач заробляв в 17 разів більше. Примірник договору на основі наших домовленостей були виготовлені відповідачем, він мені переслав їх, або на пошту, або на месенджер. Я як орендодавець ознайомилась та підписала договір в двох екземплярах з підписами на кожній сторінці та залишила у бухгалтера ОСОБА_2 , яка нас обслуговувала. Після цього договір мав підписати орендар».

На питання 3: «сторони ставили свої підписи на кожній сторінці договору знизу поряд зі своїми прізвищами. Як я вказувала, підписаний мною договір я лишила бухгалтеру ОСОБА_2 , яка мала проконтролювати факт підписання договору орендарем Кушніром О.В.».

На питання 4: «сторони (ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В.) підписали договір в двох примірниках, по одному для кожної сторони.».

На питання 5: «оригінали договору зберігались у бухгалтера ОСОБА_2»

На питання 6: «орендну плату сторони Договору визначили у розмірі 5000,00 грн за місяць.».

На питання 7: «порядок і періодичність сплати орендної плати сторони договору встановили щомісячно до 20 числа за поточний місяць.».

ФОП Томчук А.В. також зазначила, що той договір оренди, який апелянт називає оригіналом, наразі існує в єдиному примірнику. Умови, які в ньому викладені, не походять на договірні відносини, оскільки в повній мірі відповідають інтересам лише орендаря та суттєво обмежують її права як орендодавця, крім того вони суперечать нормам чинного законодавства. На думку ФОП Томчук А.В., редакція, яку апелянт називає оригіналом договору оренди, виникла в момент, коли вона подала повідомлення від 17.02.2021 про відмову від договору найму (оренди) та його розірвання (в порядку ст. 782 ЦК України).

ФОП Кушнір О.В. надав наступні відповіді на питання апеляційного господарського суду, поставлені в ухвалі від 03.08.2022.

На питання 1: «так, між ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В було укладено договір оренди №2 від 03.05.2018.».

На питання 2: «укладання договору відбувалось за сприяння ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), який є батьком Томчук А.В. та Кушніра О.В. ОСОБА_3 надав мені два непідписані примірники Договору для підписання. Я їх підписав зі свого боку та віддав ОСОБА_3 для передання на підписання Томчук А.В . Через деякий час ОСОБА_3 повернув мені один примірник договору, підписаний Томчук А.В. ».

На питання 3: «сторони ставили свої підписи на останній сторінці договору.».

На питання 4: «мною було підписано два примірники договору.».

На питання 5: «мій примірник оригіналу договору був переданий бухгалтеру ОСОБА_2 , яка працювала на ПП «КВО - Д» та за сумісництвом надавала мені бухгалтерські послуги. Точної дати передання оригіналу договору ОСОБА_2 згадати, нажаль, не можу. Оригінал договору був переданий ОСОБА_2 для використання при наданні бухгалтерських послуг та зберігання. Оригінал договору зберігався на ПП «КВО-Д» та був повернений відповіддю ПП «КВО-Д» №1 від 29.07.2022 на адвокатський запит мого представника.

Відповідні докази та пояснення вищезазначених обставин надавались моїм представником до матеріалів справи поясненнями №5 від 14.06.2021, поясненнями №6 від 12.07.2021, клопотанням про надання доказів №20 від 01.08.2022.

Також оригінал Договору надавався у травні 2018 року експерту з нерухомості ТОВ «ВФ Ритейл» Роговченко Д.О. для виготовлення та надання ТОВ «ВФ Ритейл» копії договору під час укладення договору суборенди нежитлового приміщення №2 від 01.06.2018 між ФОП Кушнір О.В. та ТОВ «ВФ Ритейл». Про ці обставини мій представник зазначав у клопотанні №11 від 10.09.2021 про приєднання до матеріалів справи доказу: заяви свідка Роговченко Д.О.

Копія договору, завірена відповідачем 23.01.2021 з оригіналу договору, отриманого від ОСОБА_2, також надавалась в січні 2021 ФОП Горіну А.С. у зв`язку з укладенням з ним Договору суборенди №2/1 від 28.01.2021. Про ці обставини мій представник зазначав у поясненнях №5 від 14.06.2021.».

На питання 6: «відповідно до п. 5.1 договору сума орендної плати в рік по даному договору з урахуванням її індексації встановлюється у розмірі 1000,00 грн.».

На питання 7: «відповідно до п. 5.3 договору орендна плата з урахування індексації є фіксованою, підлягає сплаті орендарем орендодавцю у строк до 30.04.2021 в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця.».

ФОП Томчук А.В. надала письмові пояснення, у яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач наводить свої міркування та вважає, що договір найму (оренди) є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Повідомлення було направлене 17.02.2021, відповідач не довів суду, що сплачував орендну плату до моменту направлення повідомлення про відмову від договору та його розірвання в порядку ст. 782 ЦК. Договір оренди від 03.05.2018 укладений на строк до 30.04.2021, 17.02.2021 позивач направив повідомлення про відмову від договору, заздалегідь, хоча відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК орендар міг би протягом місяця з моменту припинення договору відмовитись від його пролонгації. Відповідно до ч. 3 ст. 188 ГК України у двадцятиденний строк після одержання повідомлення від 17.02.2021 про відмову від договору відповідач (апелянт) не направив заперечень проти розірвання договору оренди, він не подав зустрічний позов про визнання договору пролонгованим. Пункти договору оренди, на які посилається апелянт, суперечать нормам ЦК України та ГК України, які за своєю природою є імперативними, в них не зазначено «якщо інше не передбачено домовленістю сторін».

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний господарський суд відзначає, що ФОП Кушнір О.В. у апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог (п. п. 2-6 резолютивної частини рішення).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Томчук А.В. на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16.02.2011 та додаткового рішення від 10.08.2012 у справі № 2-2227/11 є власником нежитлової будівлі (торговельний павільйон 240) загальною площею 187,10 кв. м, розташованої за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 05.10.2012 №35741585.

03.05.2018 ФОМ Томчук А.В. (орендодавець) та ФОП Кушнір О.В. (орендар) уклали договір оренди №2, за умовами п. п. 1.1-1.4 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення орендодавця, що визначене цим договором (об`єкт оренди), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Об`єкт оренди знаходиться за адресою: м. Київ пр. Перемоги, 100-Ж. Площа об`єкта оренди 69,3 кв. м. Стан об`єкта оренди на момент передання в оренду - придатний для використання відповідно до мети оренди, визначеної у п. 2.1 цього договору.

Об`єкт оренди надається орендарю для ведення господарської діяльності (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем 01.06.2018.

Передання об`єкта оренди у користування орендарю оформлюється Актом прийому-передачі об`єкта оренди (п. 3.2 договору).

За умовами п. 4.1 договору строк оренди складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття об`єкта оренди за Актом прийому-передачі.

З моменту припинення, розірвання чи відмови від даного договору відповідно до його умов орендар зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів звільнити об`єкт оренди і підготувати його до передачі орендодавцеві (п. 8.2 договору).

ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В. надали суду копії договору оренди №2 від 03.05.2018.

Господарський суд першої інстанції вказав, що у судових засіданнях ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В. пояснювали, що надати оригінал договору оренди №2 від 03.05.2018 не мають можливості, оскільки його втратили. Факт укладення ними вказаного договору сторони не заперечують. Те саме ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В. підтвердили і в апеляційному суді.

Зміст наданих сторонами копій спірного договору №2 від 03.05.2018 різниться щодо деяких пунктів договору, зокрема щодо строку, порядку та розміру плати за користування об`єктом оренди, а також дії договору.

З позовною заявою ФОП Томчук А.В. надала роздруківку спірного договору (т. с. 1, а. с. 31-34), пояснюючи це тим, що її примірник договору було втрачено.

В ході розгляду справи із заявами про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову та клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів ФОП представник Томчук А.В. адвокат Герасимова Т.І. двічі надала копію спірного договору оренди № 2 від 03.05.2018, підписаного сторонами та скріпленого печаткою з боку ФОП Томчук А.В. (т. с. 1, а. с. 232-235, т. с. 2, а. с. 33-36).

Апеляційний суд відзначає, що згадані вище примірники договору оренди за розміщенням тексту, форматом шрифту, розміщенням реквізитів фактично є ідентичними. При цьому колегія суддів бере до уваги, що ці примірники договору за своєю формою передбачали його підписання сторонами на кожній сторінці. Разом з тим примірники (копії) в т. с. 1, а. с. 232-235, та в т. с. 2, а. с. 33-36, містять на сторінках 1-3 у відповідному місці особистий підпис лише Томчук А.В., а також відтиск штампу «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ», рукописно проставлені дату « 21.05.2021», особистий підпис та реквізит «Томчук А.В.». Лише на 4-й сторінці цього примірника (копії) двічі проставлені особисті підписи обох сторін договору (ФОП Томчук А.В. (з печаткою) і ФОП Кушніра О.В.), а також відтиск штампу «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ», рукописно проставлені дату « 21.05.2021», особистий підпис та реквізит «Томчук А.В.».

Згідно з наданими ФОП Томчук А.В. копіями договору сторони зокрема погодили наступні умови (за пунктами зі збереженням орфографії та граматичних помилок):

« 3.1. Об`єкт оренди повинен бути переданий Орендодавцем та прийнятий Орендарем01 червня 2018року»;

« 4.1. Строк оренди складає 2 (два) роки 11 місяців з момент прийняття Об`єкта оренди за Актом прийому-передачі.

4.2.Приміщення передається за актом передання-приймання 01 червня 2017рокудля проведення ремонтних робіт»;

« 5.1. Сума орендної плати в місяць по даному договору з урахуванням її індексаціївстановлюється в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

5.2. За погодженням сторін Орендна плата починає нараховуватисьз 01 липня 2018 року і до дня повернення Орендарем Об`єкта оренди Орендодавцю по відповідному Акту прийому-передачі, відповідно до п. 8.1. цьогоДоговору.

5.3. Орендна плата з урахуванням її індексації є фіксованою, підлягає сплаті Орендарем Орендодавцю щомісячно до 20 числа за поточний місяць в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця.

5.4 Комунальніпослуги входять до орендної плати».

Як вбачається з наведеного вище, примірники (копії) договору, надані позивачкою, мають певні ідентифікуючі граматичні помилки (виділені судом).

ФОП Кушнір О.В. з відзивом на позовну заяву надав наявну у нього на той час копію договору оренди № 2 від 03.05.2018 (т. с. 2, а. с. 81-84). Пізніше представником відповідача-1 надана копія договору оренди, отримання від суборендаря ТОВ «ВФ Рітейл» (т. с. 2, а. с. 139-140). Також під час апеляційного провадження представник відповідача-1 адвокат Бєлах С. заявив клопотання про доручення до матеріалів справи копії договору оренди № 2 від 03.05.2018, зроблену з оригінала договору, що зберігався у бухгалтера ОСОБА_2, яка обслуговувала позивачку та відповідача-1, одночасно працюючи за основним місцем роботи в ПП «КВО-Д». 23.03.2021 ОСОБА_2 померла (копія свідоцтва про смерть наявна в т. с. 2, а. с. 118). Отримання оригіналу договору стало можливим лише після того, як його було відшукано в архівних матеріалах ПП «КВО-Д» після відкриття апеляційного провадження. Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, пояснення представників сторін та вимоги ч. 3 ст. 269 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку про можливість приєднання до матеріалів справи наданої адвокатом Бєлих С. копії. Отриманий від ПП «КВО-Д» оригінал договору оренди № 2 від 03.05.2018 безпосередньо досліджувався в судовому засіданні 14.09.2022 разом з іншими доказами.

Згідно з наданими ФОП Кушніром О.В. копіями договору сторони зокрема погодили наступні умови (за пунктами зі збереженням орфографії та граматичних помилок):

« 3.1. Об`єкт оренди повинен бути переданий Орендодавцем та прийнятий Орендарем 01 червня 2018 року»;

« 4.1. Строк оренди складає 2 (два) роки 11 місяців з момент прийняття Об`єкта оренди за Актом прийому-передачі.

4.2.Приміщення передається за актом передання-приймання 03травня 2018 року для проведення ремонтних робіт»;

« 5.1. Сума орендної плати в рік по даному договору з урахуванням її індексації встановлюється в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

5.2. За погодження м сторін Орендна плата починає нараховуватись з 01 жовтня 2020 року і до дня повернення Орендарем Об`єкта оренди Орендодавцю по відповідному Акту прийому-передачі, відповідно до п. 8.1. цього Договору.

5.3. Орендна плата з урахуванням її індексації є фіксованою, підлягає сплаті Орендарем Орендодавцю у строк до 30.04.2021 в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця.

5.4. Оплата комунальних послуг, а саме (електроенергії та водопостачання) здійснюється орендарем додатково до орендної плати».

Як вбачається з наведеного вище, у примірниках (копіях) договору, наданих ФОП Кушніром О.В., усунуті окремі граматичні помилки (відсутність пробілів між словами), наявні в примірниках позивача, але водночас наявні власні певні ідентифікуючі граматичні помилки (виділені судом).

При цьому колегія суддів бере до уваги, що примірники договору, надані ФОП Кушніром О.В., за своєю формою не передбачали його підписання сторонами на кожній сторінці. Лише на 4-й сторінці цих примірників (оригіналу і копій), яка за змістом тексту та його форматом і розміщенням на сторінці співпадає з копіями позивача, двічі проставлені особисті підписи обох сторін договору (ФОП Томчук А.В. (з печаткою) і ФОП Кушніра О.В.).

Отже, примірники договору, надані сторонами, містять умови, які відрізняються, щодо: порядку передачі орендареві об`єкта (за актом 01.07.2017 / за актом 03.05.2018, п. 4.2); суми орендної плати та порядку її сплати (5000 грн за місяць / 1000 грн за рік, п. 5.1); початку нарахування орендної плати (01.07.2018 / 01.10.2020); строків сплати орендної плати (до 20 числа за поточний місяць / до 30.04.2021, п. 5.3); порядку компенсації орендодавцеві комунальних платежів (входять до орендної плати / оплачуються орендарем додатково, п. 5.4).

Також надані ФОП Кушніром О.В. примірники (копії) договору (підписаного сторонами та скріпленого печаткою з боку ФОП Томчук А.В.) містять умови, які взагалі не містять копії договору, надані ФОП Томчук А.В., а саме: 10.2 якщо за 4 місяці до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення його дії рекомендованим листом за адресою іншої сторони, зазначеною в договорі, то договір вважатиметься продовженим (поновленим) на той самий строк і на тих самих умовах, які були раніше встановлені цим договором.

За умовами п. 10.4 (згідно з копією договору, наданою ТОП Томчук А.В.) / 10.5 (згідно з копією договору, наданою ФОП Кушніром О.В.) договору його дія припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено чи продовжено (поновлено); розірвання договору достроково за згодою сторін або за рішенням суду; в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України.

01.06.2018 ФОП Кушнір О.В. (орендар) та ТОВ «ВФ Ритейл» (суборендар) уклали договір суборенди №2, за умовами п. п. 1.1-1.5 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати суборендареві у строкове платне користування, а суборендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення, що визначене цим договором (об`єкт оренди), та зобов`язується сплачувати орендареві орендну плату. Об`єкт оренди знаходиться у користуванні орендаря на підставі договору оренди №2 від 03.05.2018, укладеного на строк до 30.04.2021 між орендарем і ФОП Томчук А.В. Орендар згідно з договором оренди №2 від 03.05.2018 має право передачі об`єкта оренди в суборенду. Об`єкт оренди знаходиться за адресою: м. Київ пр. Перемоги, 100-Ж. Площа об`єкта оренди 69,3 кв. м. Стан об`єкта оренди на момент передання в оренду - придатний для використання відповідно до мети оренди, визначеної у п. 2.1 цього договору.

28.01.2021 ФОП Кушнір О.В. (орендар) та ФОП Горін А.С. (суборендар) уклали договір суборенди №2/1, згідно з п. п. 1.1-1.5 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати суборендареві у строкове платне користування, а суборендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, розташованого в будівлі, що визначене цим договором (об`єкт оренди), зазначене на плані-схемі у Додатку 1 до цього договору, та зобов`язується сплачувати орендареві орендну плату. Об`єкт оренди знаходиться у користуванні орендаря на підставі договору оренди №2 від 03.05.2018, чинного до 30.04.2024, між орендарем і ФОП Томчук А.В. Орендар згідно з договором оренди №2 від 03.05.2018 має право передачі об`єкта оренди в суборенду. Об`єкт оренди знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж. Площа об`єкта оренди 25 кв. м. Стан об`єкта оренди на момент передання в оренду - придатний для використання відповідно до мети оренди, визначеної у п. 2.1 цього договору.

17.02.2021 ФОП Томчук А.В. направила на адресу ФОП Кушніра О.В. (з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового направлення) повідомлення про відмову від договору найму (оренди) та його розірвання (в порядку ст. 782 ЦК України).

У вказаному повідомленні ФОП Томчук А.В. вказала ФОП Кушніру О.В., що відповідно до п. 5.1 договору сума орендної плати в місяць за даним договором з урахуванням її індексації встановлюється в розмірі 5000,00 грн. Пунктом 7.1 договору встановлено беззаперечний обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Однак, не зважаючи на вказані умови договору, орендна плата за договором не сплачується понад 1 рік, що є значним порушенням ФОП Кушніром О.В. взятого на себе зобов`язання та, відповідно, істотних умов договору.

Враховуючи несплату орендної плати за договором протягом періоду, що перевищує встановлений ст. 782 ЦК України тримісячний строк, з огляду на порушення істотних умов договору та керуючись ст. 782 ЦК України, ФОП Томчук А.В. повідомила ФОП Кушніра О.В. про відмову від договору оренди №2, укладеного 03.05.2018, та вважає договір розірваним з моменту отримання ФОП Кушніром О.В. даного повідомлення або отримання нею відповідного поштового документа про невручення листа з незалежних від неї причин.

Крім того, ФОП Томчук А.В. просила звільнити об`єкт оренди, а саме нежитлове приміщення загальною площею 69,3 кв. м за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, протягом 3 робочих днів з моменту розірвання договору.

19.02.2021 ФОП Кушнір О.В. отримав вказане повідомлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а. с. 27, 28).

За текстом позовної заяви ФОП Томчук А.В. вказує, що після отримання вказаного вище повідомлення в порядку ст. 782 ЦК України 24.02.2021 платіжними дорученнями №№22-26 ФОП Кушнір О.В. сплатив ФОП Томчук А.В. орендну плату за договором оренди №2 від 03.05.2018 за 2018 - 2022 роки, на підтвердження чого надав копії відповідних платіжних доручень. Зокрема, платіжним дорученнями №22 - 585,00 грн за 2018 рік, платіжним дорученням №23 - 1 000,00 грн за 2019 рік, платіжним дорученням №25 - 1 000,00 грн за 2020 рік та платіжним дорученням №26 - 1000,00 грн за 2021-2022 роки.

Листом про необхідність дотримуватись умов договору (вих. №5 від 08.04.2021) ФОП Кушнір О.В. повідомив ФОП Томчук А.В. про отримання ним повідомлення про відмову від договору найму.

За текстом вказаного листа ФОП Кушнір О.В. вказав ФОП Томчук А.В., що у її повідомленні зазначено про начебто порушення ним умов договору в частині несплати орендної плати понад 3 місяці, що не відповідає ні умовам договору, ні фактичним обставинам. Нагадав, що згідно з п. п. 5.1, 5.3 договору сторони узгодили, що орендна плата з урахуванням її індексації є фіксованою, підлягає сплаті орендарем орендодавцю у строк до 30.04.2021 в безготівковому порядку. Сума орендної плати в рік за даним договором з урахуванням її індексації встановлюється в розмірі 1000,00 грн.

ФОП Кушнір О.В. у листі також повідомив, що на виконання зазначених зобов`язань станом на 24.02.2021 сплатив орендну плату в повному обсязі та у передбачений договором строк, а тому порушень зобов`язань, покладених на нього договором, не встановлено. Таким чином, посилання на ст. 728 ЦК України, що передбачає можливість відмовитись від договору, якщо наймач не вносить плату за користування трьох місяців підряд, є необґрунтованим, адже із зазначених вище обставин та відомостей ним не порушено вимог договору.

Враховуючи викладене, ФОП Кушнір О.В. просив ФОП Томчук А.В. дотримуватись умов договору та не перешкоджати у веденні ним господарської діяльності.

10.04.2021 ФОП Томчук А.В. отримала вказаний лист ФОП Кушніра О.В.

ФОП Томчук А.В., звертаючись з позовом у цій справі, стверджує про несплату ФОП Кушніром О.В. орендної плати за договором протягом періоду, що перевищує встановлений ст. 782 ЦК України тримісячний строк, а також про повідомлення нею ФОП Кушніра О.В. про розірвання договору в порядку ст. 782 ЦК України.

У ході розгляду справи у господарському суді першої інстанції ФОП Томчук А.В. подала кілька заяв, що стосувались її позовних вимог.

Зокрема, у поданій 24.09.2021 заяві ФОП Томчук А.В. просила прийняти часткову відмову від позову в частині зобов`язання ТОВ «ВФ Ритейл» звільнити та повернути їй орендовану частину нежитлового приміщення; просила прийняти до розгляду позовні вимоги в наступній редакції: усунути перешкоди у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитлове приміщенням загальною площею 69, 3 кв. м, розташованим за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В, та ФОП Горіна А.С. звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37803538.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 серед іншого задоволено клопотання ФОП Томчук А.В. про залучення до участі у справі співвідповідачів ФОП Горіна А.С. та ТОВ «ВФ Ритейл»; залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ФОП Горіна А.С. та ТОВ «ВФ Ритейл».

ФОП Кушнір О.В. проти вимог позову заперечив, просив відмовити у їх задоволенні повністю, про що вказував у відзиві на позовну заяву та інших поданих до господарського суду першої інстанції заявах.

Заперечуючи проти заявлених до нього вимог, ФОП Кушнір О.В. виказав сумніви щодо наданої ФОП Томчук А.В. копії договору оренди №2 від 03.05.2018. ФОП Кушнір О.В. зазначив, що умови наявного у нього договору оренди №2 від 03.05.2018 (в копії) відрізняються від тих, які зазначені у наданій ФОП Томчук А.В. копії договору оренди №2 від 03.05.2018, а також заперечив проти твердження позивача про те, що ФОП Кушнір О.В. переробив, підробив цей договір, а також навів доводи, які, на його думку, спростовують відповідні твердження ФОП Томчук А.В. ФОП Кушнір О.В. заперечує проти доводів ФОП Томчук А.В. про порушення ним зобов`язання зі сплати орендних платежів, яке надає ФОП Томчук А.В. право відмовитись від договору в порядку ст. 782 ЦК України.

ТОВ «ВФ «Ритейл» надало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог щодо нього, оскільки 30.06.2021 ФОП Кушнір О.В. та ТОВ «ВФ Ритейл» підписали додаткову угоду до договору суборенди №2 від 01.06.2018 про дострокове розірвання укладеного між ними договору суборенди з 30.06.2021.

Господарський суд першої інстанції прийняв відмову ФОП Томчук А.В. від позову в частині вимог до ТОВ «ВФ «Ритейл» та закрив провадження у справі за вимогою ФОП Томчук А.В. до ТОВ «ВФ «Ритейл», про що вказав в резолютивній частині оскаржуваного рішення. У вказаній частині рішення ФОП Кушніром О.В. не оскаржується.

ФОП Кушнір О.В. у апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог (п. п. 2-6 його резолютивної частини); у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України). У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610-612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями ст. ст. 283-291 ГК України та ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (ч. 1 ст. 284 ГК України).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. ч. 1, 3, 4 ст. 286 ГК України).

Частиною 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 782 ЦК України визначено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Частинами 2, 3 ст. 774 ЦК України встановлено, що передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 ГПК України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Стаття 73 ГПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за ст. 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку наданим ФОП Томчук А.В. та ФОП Кушнір О.В. в обґрунтування своїх позицій у цій справі під час розгляду справи в суді першої інстанції копіям спірного договору та іншим доказам у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступного.

У постанові від 18.05.2022 у справі №613/1436/17 Верховний Суд зазначив таке.

Ключовим питаннями, з урахуванням встановлених обставин та відсутності доведення заміни аркушів в договорі, на яке повинен надати відповідь суд в цій справі, є те, чи можуть примірники одного й того ж самого договору мати відмінні редакції змісту його умов та як розв`язати «конкуренцію» примірників договору.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення спірного договору).

Тлумачення абз. 1 ч. 1 ст. 207 ЦК України свідчить, що:

правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами;

першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін;

зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17 зазначено, що «з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності».

У силу різних причин не виключені в цивільному обороті ситуації, за яких примірники одного й того ж договору матимуть відмінні (не ідентичні) редакції.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків.

За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування, зокрема: парафування (підписання кожної із сторінок договору) з метою забезпечення ідентичності примірників договору; визначення того, який із примірників договору має пріоритет при різних редакціях примірників договору. У разі наявності таких правил в договорі, то саме за їх допомогою має вирішуватися «конкуренція» примірників договору стосовно тих чи інших умов. У випадку, коли сторони не урегулювали в договорі парафування (підписання кожної із сторінок договору) та визначення того, який із примірників договору має пріоритет при різних редакціях примірників договору, то найбільш розумним та прийнятним є висновок, що сторони не домовилися щодо тих умов, які відрізняються, і в цьому разі відносини сторін мають регулюватися нормами актів цивільного законодавства.

Суд встановив, що надана ФОП Томчук А.В. копія договору свідчить про узгодження сторонами в п. п. 5.1-5.4 суми орендної плати в місяць за даним договором з урахуванням її індексації в розмірі 5 000,00 грн. За погодженням сторін орендна плата починає нараховуватись з 01.07.2018 і до дня повернення орендарем об`єкта оренди орендодавцю за відповідним актом прийому-передачі згідно з п. 8.1 договору. Орендна плата з урахуванням її індексації є фіксованою, підлягає сплаті орендарем орендодавцю щомісячно до 20 числа за поточний місяць в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця. Комунальні послуги входять до орендної плати.

ФОП Кушнір О.В. надав копію договору, згідно з умовами п. п. 5.1-5.4 якого сторони погодили суму орендної плати в рік за даним договором з урахуванням її індексації в розмірі 1 000,00 грн. За погодженням сторін орендна плата починає нараховуватись з 01.10.2020 і до дня повернення орендарем об`єкта оренди орендодавцю за відповідним актом прийому-передачі згідно з п. 8.1 цього договору. Орендна плата з урахуванням її індексації є фіксованою, підлягає сплаті орендарем орендодавцю у строк до 30.04.2021 в безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря. Оплата комунальних послуг (електроенергії та водопостачання) здійснюється орендарем додатково до орендної плати.

Отже, різними у вказаних договорах є, серед іншого, умови щодо порядку, розміру та початку строку сплати орендних платежів.

Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду, апеляційний господарський суд вважає, що в цьому випадку відносини сторін мають регулюватися нормами актів чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи визнані сторонами спору обставини (зокрема, укладення спірного договору) та зважаючи на однакову юридичну силу наданих сторонами договорів (п. 11.6 договору), з очевидністю навряд чи можливо прийняти аргументи ФОП Томчук А.В. чи ФОП Кушніра О.В., а тому найбільш розумним є висновок, що з урахуванням приписів ст. 762 ЦК України та ст. 286 ГК України плата за найм (оренду) майна у цьому випадку має вноситись щомісячно.

Докази сплати орендних платежів у вказаному порядку у матеріалах справи відсутні.

Суд встановив, що після отримання від ФОП Томчук А.В. повідомлення в порядку ст. 782 ЦК України ФОП Кушнір О.В. сплатив ФОП Томчук А.В. орендну плату за 2018-2022 роки (платіжними дорученнями від 24.02.2021 №22, від 24.02.2021 №23, від 24.02.2021 №25, від 24.02.2021 №26), чим підтвердив своє прострочення щодо оплати за спірним договором більше ніж три місяці підряд, що дає ФОП Томчук А.В. право в порядку ст. 728 ЦК України відмовитися від договору.

ФОП Кушнір О.В. не надав доказів на підтвердження вчасної оплати орендних платежів за спірним договором. Вказані вище орендні платежі були здійсненні ним після направлення ФОП Томчук А.В. повідомлення про відмову від договору найму його розірвання.

Колегія суддів також враховує, що ФОП Кушнір О.В., у разі наявності у нього заперечень щодо умов договору, цитованих ФОП Томчук А.В. у претензії, міг та мав вирішувати такий спір шляхом переговорів, як це передбачено умовами договору (в цьому надані сторонами спору договори не відрізняються).

Проте ФОП Кушнір О.В., не виказуючи заперечень проти направленого йому ФОП Томчук А.В. повідомлення, 24.02.2021 сплатив орендні платежі, тобто шляхом вчинення таких дій визнав викладені у претензії підстави вимог ФОП Томчук А.В.

Колегія суддів у цьому також бере до уваги, що ФОП Кушнір О.В. сплатив орендну плату за період з 2018 по 2022 рік (згідно з вказаними ним у платіжних дорученнях призначеннями платежу), як це було передбачено договором у наданій відповідачем редакції; редакція договору, надана ФОП Кушніром О.В., містить умови про те, що орендна плата починає нараховуватись з 01.10.2020.

Лист про необхідність дотримуватись умов договору (вих. №5 від 08.04.2021) ФОП Кушнір О.В. направив ФОП Томчук А.В. майже через півтора місяця після сплати орендних платежів.

На переконання апеляційного суду, у разі, якщо ФОП Кушнір О.В. вважав, що він не допустив прострочення зі сплати орендних платежів, і що такі платежі мали бути сплачені у строк до 30.04.2021, ФОП Кушнір О.В. мав повідомити про це ФОП Томчук А.В. та в подальшому вирішити з нею спірне питання шляхом переговорів, а не сплачувати орендні платежі (при тому, що повідомлення взагалі не містило вимоги про сплату орендних платежів). Колегія суддів відзначає, що з урахуванням адрес сторін договору та строків пересилки поштових відправлень у сторін було достатньо часу (більше 2 місяців) для переговорів з цього питання.

Водночас сплата орендних платежів ФОП Кушніром О.В. після отримання претензії ФОП Томчук А.В. не має вирішального впливу щодо дії договору, оскільки така оплата відбулась, по-перше, з простроченням (якщо зважати на редакцію договору, надану позивачем) та, по-друге, після отримання претензії.

Колегія суддів також зазначає, що обидві сторони договору - позивач та відповідач - мають статус фізичної особи-підприємця та здійснюють підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, в т.ч. шляхом здачі в оренду приміщення, що є предметом оренди.

За визначенням ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом (ч. 1 ст. 43 ГК України).

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу. Громадянин-підприємець здійснює свою діяльність на засадах свободи підприємництва та відповідно до принципів, передбачених у ст. 44 цього Кодексу (ч. ч. 1, 5 ст. 128 ГК України).

Статтею 44 ГК України встановлено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

ЦК України у ст. 3 встановлює загальні засади цивільного законодавства, до яких, серед іншого, відносяться свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що умови наданого позивачем договору відповідають вказаним вище положенням чинного законодавства більше, ніж умови договору, наданого відповідачем-1.

Так, за умовами наданого ФОП Кушніром О.В. договору майно мало бути передано йому в оренду 01.06.2018, а орендна плата мала нараховуватись з 01.10.2020. Однак безкоштовне користування ФОП Кушніром О.В. майном ФОП Томчук А.В. в період з 01.06.2018 по 30.09.2020 (тобто більше ніж 2 роки) суперечить поняттю оренди (оскільки оренда передбачає передачу майна орендодавцем орендареві за плату на певний строк у володіння та користування) та не приносить у такому випадку ФОП Томчук А.В. жодного прибутку, що суперечить меті підприємництва. Так, якщо зважати на редакцію договору, надану Кушніром О.В., то її умови, на думку колегії суддів, аж ніяк не створюють для орендодавця можливість отримання прибутку і навіть покриття витрат на утримання майна (єдиного податку, податку на нежитлову нерухомість, податку чи плати за землю тощо, щодо сплати яких найбільшим податковим періодом може бути календарний рік (ст. 34 Податкового кодексу України)) з урахуванням місця його розташування.

Безкоштовне користування ФОП Кушніром О.В. майном ФОП Томчук А.В. у цьому випадку підпадає під визначення позички. Так, згідно з ч. 1 ст. 287 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Тут колегія суддів також відзначає, що умови п. п. 5.1 та 5.3 договору у наданій відповідачем редакції вступають у конфлікт, оскільки п. 5.1 договору визначено орендну плату у розмірі 1 000,00 грн за рік, а виходячи з умов п. 5.3 договору та строку його дії оплаті підлягають лише 5 місяців оренди.

У вказаних обставинах договір, наданий позивачем, підпадає під поняття договору оренди повністю; його умови відповідають визначенню оренди, містять розмір орендної плати за кожен місяць оренди та порядок її сплати.

Апеляційний господарський суд додатково відзначає, що приміщення за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, знаходиться у густонаселеному районі столиці, у пункті стику декількох видів транспорту та зосередження комерційної діяльності, на ділянці біля станції метро «Святошин», вартість оренди нежитлового приміщення у такому місці значно перевищує як 1 000,00 грн, так і 5 000,00 грн, про що свідчать відповідні умови договорів, які ФОП Кушнір О.В. уклав із суборендарями.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ст. 398 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц вказано, що доки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.

Наведене у сукупності свідчить, що позивач має всі законні підстави для повноцінної реалізації своїх прав як власника майна права, а саме право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власника (ст. 41 Конституції України).

Враховуючи наведене та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, у їх сукупності апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого гоподарського суду, що вимоги ФОП Томчук А.В. про усунення перешкод у користуванні ФОП Томчук А.В. належним їй на праві власності нежитловим приміщенням загальною площею 69, 3 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, шляхом зобов`язання ФОП Кушніра О.В. та ФОП Горіна А.С. звільнити та повернути ФОП Томчук А.В. орендовану частину нежитлового приміщення площею 69, 3 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 100-Ж, підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/4848/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/4848/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/4848/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.09.2022.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак