ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/916/22
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту)

на ухвалу Господарського суду Одеської області про передачу справи на розгляд іншого суду

від 25 травня 2022 року (повний текст складено 25.05.2022)

у справі №916/916/22

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ

про: стягнення 1716,09 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Степанова Л.В.

дата і місце прийняття ухвали: 25.05.2022, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

23.05.2022 року Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (далі-позивач, Порт) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ (далі-відповідач, ТОВ Сервісна компанія САБСОІЛ) про стягнення 1716,09 грн., з яких: сума основного боргу у складає 1584 грн., інфляційні втрати - 122,59 грн., 3% річних - 9,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язків в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги з чергування пожежного фахівця, при проведені вогневих та пожежонебезпечних робіт на суднах «Айдар» та «Лоцман Ємельянов», відповідно до заявки Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ від 06.07.2021 №0607/21.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22 (суддя Степанова Л.В.) вирішено передати вказану позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) за підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісна компанія «САБСОІЛ» є: 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лідавська тому, даний спір повинен розглядатися виключно за місцезнаходженням відповідача, а саме: у Господарському суді Волинської області. При цьому, місцевий господарський суд, при винесені оскаржуваної ухвали, виходив з того, що предметом спору у даній справі є неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ договору поставки №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій заявник просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала прийнята з недотриманням норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що висновок суду про те, що позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачем договору поставки №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021 є хибним, оскільки, позов стосується послуги, наданої позивачем, згідно заявки відповідача від 06.07.2021 №0607/21.

Апелянт зазначає, що договір поставки від 14.06.2021 №37-В-АМПУ-21 повинен розглядатися виключно як передумова виникнення спірних правовідносин, а відтак договір має опосередковане відношення до предмету спору.

З огляду на те, що позов стосується саме відповідної послуги, наданої позивачем, згідно заявки ТОВ Сервісна компанія САБСОІЛ, то саме надання цієї послуги (яка не є предметом договору поставки) є предметом позову у справі №916/916/22.

Оскільки послуги з чергування пожежного фахівця при проведені вогневих та пожежонебезпечних робіт та послуги з постановки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями під час бункерувальних операцій суден «Айдар» та «Лоцман Ємельянов» надавались в межах території та акваторії морського порту Ізмаїл, безпосередньо силами та засобами Ізмаїльської філії ДП АМПУ, відповідно спір стосовно надання послуг стосується діяльності філії позивача.

Позивач зауважує, що стосовно спірних правовідносин позивач має право вибору суду за територіальною юрисдикцією, чим він і скористався, в той час як суд, при розгляді питання про відкриття провадження у справі, не в повній мірі оцінив специфіку спору та правовідносин. Мотивом вибору позивачем саме Господарського суду Одеської області як місце розгляду спору, було забезпечення розгляду спору судом, що має найбільший досвід розгляду спорів, що випливають з правовідносин в морегосподарській сфері комерційної діяльності.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22. Крім того, відповідно до даної ухвали, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до ч. 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи наведене, а також принцип незмінності складу суду, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з метою повного та всебічного розгляду справи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) у розумний строк, але поза межами, встановленого строку Господарським процесуальним кодексом України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (далі покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ (далі - Постачальник) було укладено Договір поставки №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021 (далі-Договір), відповідно до умов якого місцем поставки товару є, зокрема, Одеська область, м. Ізмаїл вул. Набережна Лукі Капікраяна, буд 4, що є акваторією морського порту Ізмаїл.

Вказаним Договором передбачено, що поставка Товару здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України в галузі охорони навколишнього природнього середовища, правил протипожежної безпеки та інших нормативно правових актів щодо встановлених в Україні рівнів шкідливого фізичного та біологічного впливу на навколишнє середовище і здоров`я людини. (п.5.7. Договору).

Взаємовідносини Сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України. (п.11.5. Договору).

06.07.2021 року відповідач звернувся до Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) з листом №0607/21 з проханням дозволити бункерування суден Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісна компанія САБСОІЛ , а саме: «Айдар», «Лоцман Ємельянов», на причалах Ізмаїльської філії та забезпечити проведення операції, в тому числі пожежними нарядами та боновими загородженнями під час бункерування.

Ізмаїльською філією за вищезазначеними заявками надавались послуг з забезпечення пожежними нарядами (чергування пожежного фахівця при проведені вогневих та пожежонебезпечних робіт на судні) та послуги з постановки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями під час бункерувальних операцій з автоцистерн ТОВ Сервісна компанія САБСОІЛ у повному обсязі, що підтверджено підписом та печаткою відповідача в наведених актах прийому-передачі наданих послуг.

Так, за результатами надання послуги, відповідно до заявки від 06.07.2021, сторони підписали акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2275/13 від 12.07.2021 на суму 1584,00 грн., на підставі чого позивачем виставлено рахунок №2275/13 від 12.07.2021 року на суму 1584 грн. разом з ПДВ.

Доказів оплати наданих послуг у матеріалах справи не міститься.

Проте, за твердженням позивача, ТОВ Сервісна компанія САБСОІЛ не оплатило надані послуги, що стало підставою для звернення Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Господарського суду Одеської області із відповідним позовом.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

За положеннями ч.1, п.1 ч.2 статті 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.3 ст. 162 Господарсько процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Проаналізувавши заявлені вимоги позивача та матеріали справи №916/916/22 апеляційна колегія зазначає, що предметом спору в останній є послуги із забезпечення під час бункерувальної операції суден відповідача пожежними нарядами та боновими загородженнями.

При цьому, ці послуги не є предметом Договору №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021. Обов`язковість їх замовлення витікає з нормативно-правових актів, зокрема ч. 5 ст. 17 Закону України «Про морські порти України», п. 11.2.6 Обов`язкових постанов по порту Ізмаїл, зареєстрованих в Головному територіальному управлінні юстиції в м. Києві 12.08.2016 №100/1413.

Таким чином, Договір №37-В-АМПУ-21 від 14.06.2021 про поставку має опосередковане відношення до предмету спору у даній справі, оскільки виступає виключно як передумова виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із твердженням апелянта, що висновок суду першої інстанції щодо предмету спору у справі №916/916/22 є хибним, оскільки спір стосується не поставки товару за договором від 14.06.2021№37-В-АМПУ-21, а послуги, яка не є предметом наведеного договору, а виконується з огляду на встановлення відповідним законодавством України обов`язковості такого виконання.

Крім того, судова колегія встановила, що послуги із чергування пожежного фахівця при проведені бонових та пожежонебезпечних робіт та послуги з поставки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями надавались силами та засобами, Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на території Порту, а тому спір у справі №916/916/22 стосується виключно філії позивача.

Положеннями ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальним правилом відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відтак, нормами процесуального права позивачу надано право за певних умов обирати між господарськими судами, яким підсудна справа.

Згідно ч. 1 статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до заявки №0607/21 можливо встановити, що судна «Айдар» та «Лоцман Ємельянов» знаходились на причалах Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) та враховуючи специфіку наданих послуг, а саме забезпечення чергування пожежного фахівця при проведені вогневих та пожежонебезпечних робіт на судні та з постановки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями під час бункерувальної операції вищезгаданих суден, яке повинно відбуватись виключно біля причальних споруд та акваторіях морських портів, що місцем надання послуг із чергування пожежного фахівця та постановки, зняття бонових загороджень та нагляду за боновими загородженнями є саме місто Ізмаїл, Одеська область.

Враховуючи наведене, колегія суддів ставиться критично до висновку Господарського суду Одеської області, що спір між Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) та ТОВ Сервісна компанія САБСОІЛ повинен розглядатися виключно за мізцезнаходженням відповідача, а саме у Господарському суді Волинської області.

Відповідно до ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищенаведених обставин у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22 як такої, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, задоволення апеляційної скарги позивача та направлення справи до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття позовного провадження.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом даної апеляційної скарги, виходячи зі змісту норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути здійснений за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 ч. 1 статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2022 у справі №916/916/22 скасувати.

Справу №916/916/22 направити до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк