ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2022 р. Справа №910/19251/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Ананьєв С.А.

від відповідача: Ковальова Л.Ф.

від третьої особи: не з`явився

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮВАР"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 22.06.2022

у справі №910/19251/21 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного

будинку "ЧАВДАР1"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮВАР"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління з питань реклами виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної

адміністрації)

про зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 призначено технічну судову експертизу дозволу №64539-17 (його погоджувальної частини), дозволу №64540-17 (його погоджувальної частини), листа від 15.11.2017 №15/11-10, на вирішення якої поставлено наступні запитання:

- яким чином (писаним приладом чи за допомогою технічних засобів) виконані підписи від імені Хоружого М.В. в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- у якій послідовності виконувались підписи від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- яким способом нанесені зображення підпису від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- чи виготовлено погоджувальну частину дозволу № 64539-17 , погоджувальну частину дозволу № 64540-17 та лист від 15.11.2017 №15/11-10 шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

Проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Водночас, суд першої інстанції на підставі приписів пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) дійшов висновку про зупинення провадження у даній справі до одержання результатів експертизи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮВАР" (далі - ТОВ "ЛЮВАР") звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 про призначення у справі технічної судової експертизи дозволу №64539-17 (його погоджувальної частини), дозволу №64540-17 (його погоджувальної частини), листа від 15.11.2017 №15/11-10 та закрити провадження по справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд порушив норми процесуального права, прийняв ухвалу по спору, який не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зовнішня реклама, яка розміщена ТОВ "ЛЮВАР" у встановленому законом порядку на підставі рішення (розпорядження) суб`єкта владних повноважень виконавчого округу Київської міської ради (КМДА) від 26.02.2018 №315 про надання відповідачу дозволів на розміщення рекламних засобів №64539-17, №64540- 17, може бути демонтована у разі визнання вказаного розпорядження №315 протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що ніяких правових підстав призначити у справі №910/19251/21 технічну судову експертизу дозволу №64539-17, дозволу №64540-17, листа від 15.11.2017 №15/11-10 та встановлювати яким чином і в якій послідовності виконані підписи від імені Хоружого М.В. , яким способом нанесені зображення підпису від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки у вказаних дозволах у суду не було, оскільки позивач не заявляв позовних вимог щодо визнання розпорядження та дозволів недійсними.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022 апеляційну скаргу ТОВ "ЛЮВАР" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Ткаченка Б.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2022 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "ЛЮВАР" до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

11.07.2022 року на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/19251/21.

У зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 відкрито апеляційне провадження на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21.

Розгляд апеляційної скарги ТОВ "ЛЮВАР" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 призначено на 08.08.2022.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Позивач у порядку статті 263 ГПК України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

У своєму відзиві позивач зазначає, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі аргументи побудовані на його невірних міркуваннях твердженнях, нерозумінні ним предмету оскарження і більшою частиною - взагалі не мають відношення до предмету оскарження по суті, змісту та/або порядку постановлення ухвали суду першої інстанції про призначення судової технічної експертизи від 22.06.2022, а в іншій частині є неспроможними і такими, що не відповідають дійсності і суперечить дійсним обставинам постановлення 22.06.2022 судом першої інстанції ухвали. Змістовних і обґрунтованих аргументів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм чинного процесуального або матеріального законодавства при постановленні ухвали в апеляційній скарзі не наведено. Доказів на підтвердження будь-яких порушень при постановленні ухвали не надано.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Відповідно до статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За положеннями статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із положень вказаної статті Конституції України, Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 №9 рекомендувала зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

Згідно з розпорядженням Голови Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2022 №3 "Про порядок дій при оголошенні повітряної тривоги", з урахуванням положень Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України та розділу IV Плану забезпечення безперервної діяльності Північного апеляційного господарського суду, керуючись статтею 29 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів і працівників апарату суду, у разі оголошення сигналу "повітряна тривога" суддям, працівникам апарату суду та відвідувачам суду негайно залишити приміщення суду та прослідувати до найближчого укриття.

До початку розгляду справи з 13:07 години 08.08.2022, в багатьох областях України, в тому числі на території міста Київ було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 08.08.2022 на 13:00 годину не відбулось.

Разом з тим, слід зазначити, що конституційне право кожного на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституцією України, не може бути обмеженим, а тому Північний апеляційний господарський суд здійснює свою роботу в порядку, визначеному чинним законодавством з урахуванням обмежень, встановлених для воєнного стану.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022 розгляд апеляційної скарги ТОВ "ЛЮВАР" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 призначено на 01.09.2022.

У судове засідання 01.09.2022 з`явилися представники сторін, третя особа представників не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частин 12, 13 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

В силу приписів статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§66, §69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява №11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Так, у судовому засіданні 01.09.2022 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржувану ухвалу скасувати та закрити провадження по справі. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 01.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЧАВДАР1" (далі - ОСББ "ЧАВДАР1") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "ЛЮВАР" про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСББ "ЧАВДАР1" зазначає, що не надавало відповідачу згоду на розміщення рекламних засобів на частині фасаду будинку №1 по вул. Є. Чавдар в м. Києві та не укладало жодних договорів з ТОВ "ЛЮВАР" щодо користування частиною фасаду будинку для розміщення рекламних засобів, а тому існують підстави для демонтажу відповідачем незаконно розміщеної зовнішньої реклами.

Водночас, позивачем було подано клопотання про призначення технічної судової експертизи документів, проведення якої останній просив суд доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

В обґрунтування поданого клопотання про призначення судової експертизи позивач зазначає, що наявні в матеріалах справи копії документів, які начебто підтверджують факт надання позивачем згоди на розміщення рекламних засобів відповідача на фасаді будинку №1 по вул. Є.Чавдар в м. Києві (погоджувальні частини дозволів №64539-17 та №64540-17 та лист від 15.11.2017 №15/11-10), викликають сумнів у достовірності відповідних частин наданих документів. Таким чином, за доводами позивача, підробка зображення підпису Хоружого М.В. та відбитку печатки позивача потребує експертного дослідження для встановлення належності доказів.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- яким чином (писаним приладом чи за допомогою технічних засобів) виконані підписи від імені Хоружого М.В. в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- у якій послідовності виконувались підписи від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- яким способом нанесені зображення підпису від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- чи виготовлено погоджувальну частину дозволу № 64539-17 , погоджувальну частину дозволу № 64540-17 та лист від 15.11.2017 №15/11-10 шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

Суд першої інстанції вивчивши доводи поданого клопотання про призначення експертизи, вивчивши матеріали справи, вирішив вказане клопотання задовольнити та, відповідно оскаржуваною ухвалою від 22.06.2022 у даній справі призначив технічну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення технічної судової експертизи, з огляду на наступне.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначає Закон України "Про судову експертизу".

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи.

Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Стаття 7 Закону України "Про судову експертизу" до суб`єктів судово-експертної діяльності відносить державні спеціалізовані установи, а також судових експертів, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівців (експертів) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до положень статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно з частиною 2 статті 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Таким чином, при призначенні судової експертизи обов`язковим є визначення предмета доказування та з`ясування дійсної потреби спеціальних знань для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмету доказування.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, причиною спору у даній справі є заперечення позивачем надання згоди на розміщення рекламних засобів на частині фасаду будинку №1 по вул. Є. Чавдар в м. Києві та не укладання жодних договорів з ТОВ "ЛЮВАР" щодо користування частиною фасаду будинку для розміщення рекламних засобів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно призначив технічну судову експертизу дозволу №64539-17 (його погоджувальної частини), дозволу №64540-17 (його погоджувальної частини), листа №15/11-10 від 15.11.2017, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- яким чином (писаним приладом чи за допомогою технічних засобів) виконані підписи від імені Хоружого М.В. в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- у якій послідовності виконувались підписи від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- яким способом нанесені зображення підпису від імені Хоружого М.В. та відтиск печатки в погоджувальній частині дозволу №64539-17, в погоджувальній частині дозволу №64540-17 та у листі від 15.11.2017 №15/11-10?

- чи виготовлено погоджувальну частину дозволу № 64539-17 , погоджувальну частину дозволу № 64540-17 та лист від 15.11.2017 №15/11-10 шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

Згідно з частиною 1 статті 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

За змістом статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи, про що суд постановляє ухвалу.

Отже, у розумінні наведених положень зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов`язком. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмету доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимоги пункту1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов`язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність спеціальних знань для вирішення питань, які виникли під час розгляду даної справи, а тому призначення технічної судової експертизи є доцільним.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статях 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством, та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Колегія суддів звертає увагу, що в прохальній частині апеляційної скарги відповідач також просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю).

Слід зазначити, що предметом даного позову є зобов`язання вчинити певні дії щодо усунення перешкод у здійсненні права власності, що відноситься до юрисдикції господарських судів.

Розглянувши вищезазначену вимогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її відхилення, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про призначення судової експертизи, тобто процесуальне питання, яким по суті спір не вирішувався.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, рішеннями ЄСПЛ у справах "Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та "Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27.09.2001).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладаються на скаржника - ТОВ "ЛЮВАР".

Керуючись статтями 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮВАР" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №910/19251/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮВАР".

4. Матеріали справи №910/19251/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки передбачені статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 13.09.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко