РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/491/22
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Акціонерного товариства «Будіндустрія»,

вул. Індустріальна, 11, м. Чернігів, 14001; e-mail: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС СІ ГРУП»,

вул. Козацька, буд. 36 Б, приміщення, 4, м. Чернігів, 14037;

предмет спору: про стягнення 22920,72грн

без виклику (повідомлення) сторін

25.07.2022, надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Будіндустрія» (надалі - АТ «Будіндустрія») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС СІ ГРУП» (надалі - ТОВ «ЕС СІ ГРУП») про стягнення 22920,72грн, з них: 21510,66грн боргу за товар поставлений за накладною №4/01454 від 23.02.2022; 1265,62грн інфляційних втрат за період з 02.05.2022 по 30.06.2022 та 144,44грн трьох відсотків річних за період з 02.05.2022 по 20.07.2022, розрахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Позов мотивовано порушенням відповідачем грошових зобов`язань по розрахунку за отриманий товар на підставі видаткової накладної №4/01454 від 23.02.2022.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.07.2022 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/491/22; ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; сторонам установлено процесуальні строки для подачі до суду письмових заяв по суті спору, зокрема, відповідачу 15-ти денний строк, з дня отримання ухвали про відкриття провадження в справі, для подання до суду відзиву на позовну заяву, в порядку статей 165, 178, 251 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), з доказами його направлення позивачу.

Відповідач правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк не скористався, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 27.07.2022 отримана відповідачем за адресою його реєстрації 12.08.2022 (поштове відправлення: 184), про що свідчать дані офіційного сайту АТ "Укрпошта" "Відстеження трекінгу" (витяг з якого сформовано судом та залучено до матеріалів справи).

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України, суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлено клопотань щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснено при відкритті провадження в справі в ухвалі суду від 27.07.2022.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами договір як єдиний письмовий документ не укладався.

17.02.2022, продавцем - АТ «Будіндустрія», виставлено до сплати покупцю - ТОВ «ЕС СІ ГРУП» рахунок №002246 за товар: Бетонна суміш БСГ В30 Р4 F200 W6 (М5), обсягом 127м3, за ціною за 1м3 1950,75грн (без ПДВ), з включенням транспортних витрат у сумі 20180,30грн (без ПДВ), загальною вартістю 321510,66грн (з ПДВ).

На умовах попередньої оплати покупцем - ТОВ «ЕС СІ ГРУП», на підставі рахунку №002246 від 17.02.2022, у рахунок вартості замовленого товару перераховано продавцю - АТ «Будіндустрія» 300000грн за платіжним дорученням №3561 від 21.02.2022.

За накладною №4/01454 від 23.02.2022 продавець - АТ «Будіндустрія» поставив, а покупець - ТОВ «ЕС СІ ГРУП» отримав ідентифікований вище товар, загальною вартістю 321510,66грн (з ПДВ).

Накладна №4/01454 від 23.02.2022 є документом первинного бухгалтерського обліку, складена в двосторонньому порядку та за засвідчена печатками юридичних осіб.

27.05.2022, позивач звернувся до відповідача з вимогою №298 від 25.05.2022 щодо оплати решти вартості отриманого товару на суму 21510,66грн протягом семи банківських днів від дня направлення цієї вимоги (номер поштового відправлення 773), що отримана відповідачем 09.06.2022 та залишена без виконання.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повного розрахунку за товар, отриманий ним на підставі накладної №4/01454 від 23.02.2022.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування в справі належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань у Відповідача перед Позивачем; доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошового зобов`язання.

За статтею 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Статтею 181 ГК України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу вимог статті 205 цього Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За частиною 2 цієї статті, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За частинами 1 та 2 статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини 1 статті 639 Кодексу договір може бути укладений в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як установлено судом, позивач за накладною №4/01454 від 23.02.2022 продав, а відповідач придбав товар - бетонну суміш БСГ В30 Р4 F200 W6 (М5), обсягом 127м3, загальною вартістю 321510,66грн.

Суд, здійснивши аналіз матеріалів справи, дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини на підставі укладеного в спрощений спосіб договору купівлі - продажу, за яким Позивач (продавець) передав, а Відповідач (покупець) прийняв товар на загальну суму 321510,66грн, частина якого оплачена покупцем на умовах попередньої оплати на суму 300000грн.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тобто, в силу прямої норми Закону, відповідач був зобов`язаний оплатити товар одразу після його прийняття. Накладна №4/01454 від 23.02.2022, складена сторонами в двосторонньому порядку, є самостійною підставою виникнення в відповідача обов`язку здійснити повний розрахунок за отриманий товар.

Судом установлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість за товар, отриманий на підставі накладної №4/01454 від 23.02.2022 на суму 21510,66грн, оплату якої прострочено з 24.02.2022.

На момент ухвалення рішення в справі відповідач належних доказів на підтвердження погашення наявної заборгованості до суду не надав.

За статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення в сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що учасник господарських відносин, який вчинив правопорушення в сфері господарювання, звільняється від відповідальності за порушення господарського зобов`язання, якщо доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Тобто, підставою для звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності за порушення господарського зобов`язання є обставини непереборної сили, що одночасно мають ознаки надзвичайності та невідворотності.

Згідно з листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0.-7.1 від 28.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 05 години 30 хвилини 24.02.2022, ТТП підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, виконання яких настало згідно з умовами договору і виконання яких стало неможливим в установлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17.

Відповідачем не надано доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин.

Специфіка виконання грошового зобов`язання в безготівковій формі полягає в можливості здійснення банківської операції з перерахунку коштів з будь-якої точки країни або світу, де наявний доступ до мереже Інтернет, а не тільки в м. Чернігові або будь-яких інших населених пунктів Чернігівської області.

Зобов`язання відповідача полягало в оплаті отриманого товару в строк до 24.02.2022, яка могла бути здійснена також в онлайн-режимі, при цьому відповідачем не наведено обставин та належним чином не обґрунтовано яким чином введення воєнного стану в країні унеможливило виконання цього зобов`язання.

Запровадження з 24.02.2022 воєнного стану в країні, що є форс-мажорними обставинами, не можуть однозначно засвідчувати неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки перелічені обставини не є абсолютною самостійною підставою для відкладення строку виконання грошового зобов`язання на час, протягом якого такі обставини зберігають свою дію.

Близький за змістом правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного суду в справі № 910/7495/16 від 08.05.2018.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за отриманий товар, суд, дослідивши матеріали справи, задовольнив позов у частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 21510,66грн.

Відповідно до приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись наведеною нормою позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання 1265,62грн інфляційних втрат за період з 02.05.2022 по 30.06.2022 та 144,44грн трьох відсотків річних за період з 02.05.2022 по 20.07.2022.

Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання грошових зобов`язань, суд, здійснивши перевірку наявного в матеріалах справи розрахунку, дійшов висновку про задоволення позову в частині інфляційних втрат у повному обсязі в сумі 1265,62грн за період з 02.05.2022 по 30.06.2022 та в частині трьох відсотків річних частково на суму 141,44грн за період з 02.05.2022 по 20.07.2022.

Судом відмовлено в стягненні з відповідача трьох відсотків річних у сумі 3,00грн за безпідставністю вимог у цій частині.

Таким чином, суд установив, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, в частині: основного боргу в сумі 21510,66грн; інфляційних втрат у сумі 1265,62грн за період з 02.05.2022 по 30.06.2022 та трьох відсотків річних у сумі 141,44грн за період з 02.05.2022 по 20.07.2022.

Згідно з п.5 частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом частково, позивачу, за рахунок відповідача має бути відшкодовано судовий збір у сумі 2480,67грн пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 241, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Будіндустрія» (вул. Індустріальна, 11, Чернігів, 14001, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС СІ ГРУП» (вул. Козацька, буд. 36Б, приміщення 4, м. Чернігів, 14037, ) про стягнення 22920,72грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС СІ ГРУП» (вул. Козацька, буд. 36Б, приміщення 4, м. Чернігів, 14037, ) на користь Акціонерного товариства «Будіндустрія» (вул. Індустріальна, 11, м. Чернігів, 14001, ) 21510,66грн основного боргу, 1265,62грн інфляційних втрат, 141,44грн трьох відсотків річних та 2480,67грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко