ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року м.Дніпро Справа № 904/959/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач),

судді: Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Манець О.В.

Представники сторін

від позивача: Вагнер Д.В., (в залі суду) посвідчення 4996 від 28.02.2018

від відповідача: Ільченко І.В. (поза межами суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 (повне судове рішення складене 22.06.2022., суддя Дупляк С.А.)

у справі № 904/959/22

за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 18.04.2022 за вих. №1001ВИХ-22-1689 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про стягнення 477.032,00 грн, з яких: 446.707,53 безпідставно набутих грошових коштів; 2.753,68 грн трьох процентів річних; 27.570,79 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 провадження у справі № 904/959/22 за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про стягнення грошових коштів закрито, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з зазначеною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області, Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду позовної заяви АТ «УКРТРАНСГАЗ» по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно набутого майна грошових коштів в сумі 446 707,53 грн., а також 2 313,09 грн. 3% річних та 7 147,32 грн. інфляційних втрат на підставі ст. 1212 ЦК України, а не непогодження відповідачем висновку про повернення податку на нерухоме майно, як безпідставно зазначив суд першої інстанції.

Скаржник зазначає, що згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені власники об`єктів нерухомості. АТ «Укртрансгаз» не є власником зазначеного майна, відповідно і не є платником податку на нерухоме майно об`єкти трубопровідного транспорту, які розміщені на території Юр`ївської селищної ради, а кошти в розмірі 446 707,53 грн., які перераховані з рахунку АТ «Укртрансгаз» підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України та їх повернення не регулюється податковим законодавством. Таким чином, спір у справі № 904/959/22 вирішується за правилами господарського судочинства, Юр`ївська селищна рада може бути відповідачем у справі за характерними ознаками, умовами та суб`єктивним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави та відсутність договірних відносин між сторонами у справі свідчить про застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України. На підтвердження своєї позиції скаржник посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 910/1806/19.

Відповідачем - Юр`ївською селищною радою надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про те, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що між сторонами існує спір про повернення надміру (помилково) сплаченого податку на нерухоме майно, спірні відносини виникли з податкових зобов`язань позивача та підлягають регулюванню податковим законодавством, зокрема Податковим кодексом України, Бюджетним кодексом України та підзаконними актами, розробленими відповідно до цих кодексів. Позивачем не доведена наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення., а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 без змін.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/959/22.

15.07.2022 матеріали справи № 904/959/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22 призначено на 15.09.2022 о 11:00год.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 904/959/22. Так, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2022 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В., Кощеєв І.М.

Позивачем надано пояснення в яких, зокрема зазначено про те, що спосіб захисту порушеного права та інтересу обирається Позивачем, якщо такий спосіб не заборонено законодавством. Тому посилання Відповідача на те, що Позивач має звернутися до адміністративного суду із позовними вимогами про оскарження дій Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо непогодження висновків органу ДПС місцевим фінансовим органом є безпідставними, оскільки є абсолютно іншим способом захисту порушених прав Позивача. Крім цього, такий спосіб захисту не призведе до бажаного результату та відновлення порушених прав Позивача. Зокрема, визнання дії Відповідача такими, що не відповідають чинному законодавству України не сприятиме поверненню грошових коштів, які були перераховані Позивачем на рахунок Відповідача. Тому Позивач вбачає єдиним ефективним способом захисту своїх прав саме вирішення даного спору в межах господарського судочинства. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду позовної заяви AT «Укртрансгаз» по суті.

У судовому засіданні 15.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 та п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України станом на 01.01.2020 обчислено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік та 11.02.2022 подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Задекларовані суми вказаних податкових зобов`язань сплачені позивачем до місцевого бюджету Варварівської сільської ради, яка шляхом реорганізації 02.12.2020 була приєднана до складу Юр`ївської територіальної громади, у 2020 році на загальну суму 446.707,53 грн.

Сплата податку на нерухоме майно підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 446,707,53 грн, а саме:

№ 9496 від 18.03.2020 на суму 157.207,38 грн;

№ 20676 від 28.07.2020 на суму 104.804,90 грн;

№ 17067 від 12.06.2020 на суму 157.207,38 грн;

№ 3694 від 11.06.2020 на суму 10.307,95 грн;

№ 1774 від 26.03.2020 на суму 10.307,95 грн;

№ 5403 від 03.09.2020 на суму 6.871,97 грн.

Задекларовані суми протягом 2020 року були сплачені філіями позивача до місцевого бюджету Варварівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.

На підставі рішення відповідача від 02.12.2020 № 1-1/VІІІ «Про початок повноважень депутатів Юр`ївської селищної ради» Варварівську сільську раду приєднано до Юр`ївської селищної ради.

Позивач 01.01.2020 за Актом приймання-передачі передав на баланс іншої юридичної особи (ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») ряд об`єктів нерухомості, як майно, що перебуває у державній власності у складі магістральних газопроводів та всіх об`єктів і споруд, пов`язаних з ними єдиним технологічним процесом, і використовується для забезпечення транспортування природного газу магістральними газопроводами та діяльності оператора газотранспортної системи.

У зв`язку із зазначеною передачею майна 13.07.2020 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з якою проведено зменшення задекларованих сум податку на нерухомість, яка була передані іншій особі.

Відповідачем отримано Індивідуальну податкову декларацію Державної податкової служби України від 04.09.2020 за № 3715ІПК/99-00-04-03-03-06, у якій повідомлено, що оскільки платниками податку визначені власники об`єктів нерухомості (п. п. 266.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового Кодексу України), то у позивача не виникатимуть податкові зобов`язання з податку за об`єкти нерухомості щодо яких виконується функція оперативного управління.

З метою повернення надмірно сплачених податкових зобов`язань позивач подав до Головного управління державної податкової служби у Дніпропетровській області заяви, а саме:

від 15.06.2021 на суму 27.478,87 грн;

від 15.06.2021 на суму 104.804,90 грн;

від 20.07.2021 на суму 157.207,38 грн.

За результатами розгляду заяв позивача, ГУ ДПС у Дніпропетровській області були підготовлені висновки про повернення переплати з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлова нерухомість), а саме:

№ 0103063 EV/0435 від 01.07.2021 у сумі 104.804,90 грн;

№ 0103078 EV/0435 від 01.07.2021 у сумі 27.487,87 грн;

№ 0113940 EV/0435 від 23.07.2021 у сумі 157.207,38 грн, що підтверджується листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.09.2021 № 68016/6/04-36-12-07-48 (вх. № 1001ВХ-21-12374 від 16.09.2021).

Крім цього, листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.01.2022 за вих. № 29956-04-36-12-07-36 повідомлено позивача, що відділом обліку платежів та зведеної звітності ГУ ДПС були сформовані і направлені на погодження до фінансового управління відповідача електронні висновки про повернення на розрахунковий рахунок платника (позивача) помилково (надміру) сплачених сум по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме:

№ 0103063 EV/0435 від 01.07.2021 у сумі 104.804,90 грн;

№ 0103078 EV/0435 від 01.07.2021 у сумі 27.487,87 грн;

№ 0113940 EV/0435 від 23.07.2021 у сумі 157.207,38 грн;

№ 0144298 EV/0435 від 14.09.2021 у сумі 10.000,00 грн;

№ 0153817 EV/0435 від 29.09.2021 у сумі 10.000,00 грн;

№ 0162342 EV/0435 від 20.10.2021 у сумі 137.207,38 грн.

ГУ ДПС 06.01.2022 отримано лист фінансового управління відповідача від 04.01.2022 № 01/0/2-22 про відмову у погодженні сформованих та підписаних ГУ ДПС у Дніпропетровській області електронних висновків.

Так, рішенням відповідача від 17.11.2021 за № 2304-18/VІІІ «Про виконання рішення Юр`ївської селищної ради від 16.09.2021 № 1805-15/VІІІ «Про погодження висновків Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області» ухвалено висновки по податку код ККДБ 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» по платнику АТ «Укртрансгаз» від 01.07.2021 № 0103063 EV/0435 у сумі 104.804,90 грн та № 0103078 EV/0435 у сумі 27.487,87 грн, від 23.07.2021 № 0113940 EV/0435 у сумі 157.207,38 грн та наступні висновки, подані по даному платнику через Електронний кабінет Державної податкової служби, а саме від 14.09.2021 № 0144298 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 29.09.2021 № 0153817 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 20.10.2021 № 0162342 EV/0435 у сумі 137.207,38 грн на загальну суму 446.707,53 грн залишити без погодження (п. 1). Виконання (погодження) висновків на повернення коштів податку код ККДБ 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» по платнику АТ «Укртрансгаз» з бюджету Юр`ївської селищної територіальної громади провести виключно за судовим рішенням після набрання таким законної сили та обов`язковості його виконання (п. 4).

Позивач не погодився з рішенням відповідача та звернувся до господарського суду, визначивши правовою підставою позовних вимог положення ст. 1212 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Призначення Господарського процесуального кодексу України висвітлено у ст. 1 вказаного кодексу, а саме Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій.

Терміни "особа, яка надає забезпечення", "збори власників облігацій" вживаються у цьому Кодексі у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням відповідача від 17.11.2021 за № 2304-18/VІІІ «Про виконання рішення Юр`ївської селищної ради від 16.09.2021 № 1805-15/VІІІ «Про погодження висновків Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області» залишено без погодження висновки по податку код ККДБ 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» по платнику АТ «Укртрансгаз» від 01.07.2021 № 0103063 EV/0435 у сумі 104.804,90 грн та № 0103078 EV/0435 у сумі 27.487,87 грн, від 23.07.2021 № 0113940 EV/0435 у сумі 157.207,38 грн та послідуючі висновки, подані по даному платнику через Електронний кабінет Державної податкової служби, а саме від 14.09.2021 № 0144298 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 29.09.2021 № 0153817 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 20.10.2021 № 0162342 EV/0435 у сумі 137.207,38 грн на загальну суму 446.707,53 грн (п. 1).

Вказане рішення у судовому порядку не оскаржувалося, не є скасованим і станом на час провадження у справі № 904/959/22 є чинним.

Спірним є питання правомірності / неправомірності непогодження відповідачем висновків з податку код ККДБ 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» по платнику АТ «Укртрансгаз» від 01.07.2021 № 0103063 EV/0435 у сумі 104.804,90 грн та № 0103078 EV/0435 у сумі 27.487,87 грн, від 23.07.2021 № 0113940 EV/0435 у сумі 157.207,38 грн та послідуючі висновки, подані по даному платнику через Електронний кабінет Державної податкової служби, а саме від 14.09.2021 № 0144298 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 29.09.2021 № 0153817 EV/0435 у сумі 10.000,00 грн, від 20.10.2021 № 0162342 EV/0435 у сумі 137.207,38 грн на загальну суму 446.707,53 грн (п. 1 рішення відповідача від 17.11.2021 за № 2304-18/VІІІ «Про виконання рішення Юр`ївської селищної ради від 16.09.2021 № 1805-15/VІІІ «Про погодження висновків Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області»).

Статтею 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Позовні вимоги за своєю суттю фактично зводяться до повернення надміру (помилково) сплаченого податку на нерухоме майно.

В силу ст. 78 Бюджетного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад забезпечують виконання відповідних місцевих бюджетів. Місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Як доречно зазначив суд першої інстанції, що між сторонами існує спір про повернення надміру (помилково) сплаченого податку на нерухоме майно, який виник в результаті непогодження відповідачем повернення такого податку.

Отже, спірні відносини виникають з податкових зобов`язань позивача та підлягають регулюванню податковим законодавством, зокрема Податковим кодексом України, Бюджетним кодексом України та підзаконними актами, розробленими відповідно до цих кодексів, про що обґрунтовано вказав відповідач.

Позивачем не доведена наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства.

Між сторонами відсутній спір про право, що виникає з господарських відносин, які врегульовані Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства та наявний спір про право, який має бути врегульований Податковим кодексом України, Бюджетним кодексом України та підзаконними актами, розробленими відповідно до цих кодексів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи положення ст. 20 Господарського процесуального кодексу України даний спір не підлягає вирішення за правилами господарського судочинства.

До того ж, у спірних правовідносин відповідач - Юр`ївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області діє як суб`єкт владних повноважень, а не як суб`єкт господарювання.

Відповідно до ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зазначає, що господарський суд правомірно дійшов висновку, що спір у даній справі відноситься до публічно-правових, оскільки він належить до податкових спорів з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо реалізації наданих йому повноважень та пов`язаний із його оскарженням і жодним чином не пов`язаний із відносинами приватноправового характеру.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб кваліфікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Матеріалами справи встановлено, що у цій справі спір між сторонами виник в результаті непогодження відповідачем повернути помилково сплачені позивачем податки на нерухоме майно, а тому відноситься до публічно-правових і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на встановлені обставини, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість, в апеляційній скарзі позивач не погодився з такими висновками суду, обґрунтовуючи свої заперечення неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, оскільки, на думку позивача, предметом спору є безпідставно набуте майно - грошові кошти, а правовідносини між сторонами регулюються ст. 1212 ЦК України. На підтвердження своєї позиції позивач послався на Постанову Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 25.11.2019 у справі № 910/1806/19.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначені аргументи є помилковими з огляду на те, що суб`єктний склад, предмет позову та характер правовідносин у справі № 910/1806/19 повністю відрізняється від суб`єктного складу, предмету позову та характеру спірних правовідносин між AT «Укртрансгаз» та Юр`ївською селищною радою.

У справі № 910/1806/19 Акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" звернувшись з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, просило визнати право власності на грошові кошти та зобов`язати вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у результаті технічного збою у програмному забезпечені банку за платіжним дорученням № 443 від 12.09.2018 клієнта банку - Державного підприємства "Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", було здійснено подвійне перерахування коштів у сумі 127 473,16 грн. (податок на землю згідно ППР) на рахунок Управління державної казначейської служби України у Солом`янському районі міста Києва. Оскільки помилкове повторне перерахування коштів у сумі 127 473,16 грн. здійснено з кореспондентського рахунку АТ "Райффайзен банк Аваль", банк звернувся до казначейської служби та ДФС з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 127 473,16 грн. Проте, підтвердивши подвійне зарахування коштів за одним і тим же платіжним дорученням, ДФС не здійснила відповідного повернення.

У вказаній справі Верховний Суд відмітив, що «на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 N 446, розроблено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182) (далі - Порядок№787 від 03.09.2013)...

... Порядок №787 від 03.09.2013 визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

...Повернення помилково перерахованого податку може здійснюватися виключно за зверненням платника податку у порядку встановленому вищенаведеними положеннями, а отже вимога позивача про зобов`язання відповідача підготувати відповідний висновок щодо повернення помилково сплачених коштів до державного бюджету не грунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями наведених Порядків регулюються правовідносини виключно між платниками податків, органами фінансового контролю та органами державного казначейства».

Отже, Верховний Суд у справі № 910/1806/19, дійшовши висновку, що позивач (банк) не є платником податку, а перерахована з кореспондентського банківського рахунку спірна сума не вважається помилково сплаченим податком, відмітив, що відносини між сторонами не регулюються положеннями нормативно-правових актів щодо повернення помилково або надміру сплачених податкових зобов`язань, тому обґрунтовано вказав на необхідність застосування до спірних правовідносин правового механізму, передбаченого ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами податкового, бюджетного законодавства та мають публічно-правовий характер. Водночас, суб`єктний склад, предмет позову, характер правовідносин у справі № 910/1806/19 та у справі, що розглядається, не є тотожними.

В той же час, предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто, в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного Господарського Суду у постанові від 02.07.2020 у справі № 906/456/19.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Так, предметом спору між позивачем та відповідачем є податкові зобов`язання, що виникли внаслідок застосування позивачем норм податкового законодавства, та які останній вважає помилково сплаченими. Адміністративний порядок та правові підстави повернення помилково сплачених податкових зобов`язань врегульовані положеннями Податкового кодексу України та Бюджетного кодексу України, а також підзаконними актами, розробленими відповідно до цих законів.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч.2 ст. 1 ЦК України норми цього Кодексу не застосовуються до правовідносин, що встановлюють порядок повернення помилково сплачених податкових зобов`язань, оскільки ці правовідносини врегульовані спеціальними законами.

Отже, положення ст. 1212 ЦК України не можна застосовувати до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, спір між позивачем та відповідачем не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2022 у справі № 904/959/22 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.09.2022

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв