ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2022 р. Справа№ 910/12527/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 13.09.2022:

від позивача: Шох С.М.;

від відповідача: Гавкалюк В.В.,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 (повний текст складено - 18.02.2022)

у справі №910/12527/19 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення 6 108 326, 85 грн.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" звернулося до Господарського суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 5 193 435,68 грн., а саме 4 887 366,92 грн. основної заборгованості, 286 224,84 грн. вартості доставки вугілля, 16 867,33 грн. пені та 2 976,59 грн процентів річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами договору поставки вугілля № 111/15 від 29.03.2019 року в частині оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 4 887 366,92 грн., та за доставку вугілля у розмірі 286 224,84 грн., за наявності якої позивачем нараховано пеню та проценти річних.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Господарським судом міста Києва рішенням від 25.05.2020 року у справі № 910/12527/19, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" 4 887 366,92 грн. основної заборгованості, 286 224,84 грн вартості доставки вугілля, 16 867,33 грн. пені, 2 976,59 грн. процентів річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 77 901,54 грн.

Постановою Верховного Суду від 03.12.2020 року рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 року у справі № 910/12527/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ТОВ «Укрдонінвест Трейдінг» 4 887 366, 92 грн основного боргу, 286 224, 84 грн вартості доставки вугілля, 52 630, 04 грн пені, 223 244, 04 грн процентів річних, 331 109, 87 грн втрат від інфляції та витрати по сплаті судового збору у розмірі 86 708, 63 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ «Центренерго» 17.05.2022 (згідно з відміткою відділення поштового зв`язку на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення 5 780 575, 71 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної частини вимог. Також скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це отриманням копії оскаржуваного рішення 27.04.2022. Крім того заявник просив зупинити дію оскаржуваного рішення та покласти судові витрати на позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 апеляційну скаргу ПАТ «Центренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 було залишено без руху. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.07.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021, розгляд якої призначено на 06.09.2022. Надано учасникам справи час на подачу відзивів, заяв та клопотань.

23.08.2022 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в строк, встановлений судом з доказами надсилання іншим учасникам справи, який прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Розгляд апеляційної скарги відкладався, зокрема, ухвалою суду від 06.09.2022 на 15.09.2022.

В судове засідання 15.09.2022 з`явились представники обох сторін. Так, відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог, ухваливши нове - про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні 13.09.2022 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва, оскільки вважає його помилковим, необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить діючому законодавству та прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосування норм матеріального.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що у разі поставки товарів більш низької якості, покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем - вимагати повернення сплаченої суми. Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарiв вiдповiдного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів

Таким чином, ПАТ «Центренерго» стверджує про те, що поставлене вугілля було таким, що не вiдповiдало вимогам договору поставки (специфікацій), внаслідок чого ПАТ «Центренерго» мав право не оплачувати поставлене вугілля, однак такий товар було прийнято відповідачем.

Таким чином, за доводами апелянта, суд першої інстанції в порушення статті 86 ГПК України дiйшов неправомірного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Укрдонінвест Трейдінг» у розмірі 5 173 591,76 грн.

Окрім цього, ПАТ «Центренерго» зазначило, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, становить суспільний інтерес та дане товариство включено до об`єктів великої приватизації державної власності.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у поданому відзиві зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги з урахуванням наступного.

Так, сторона зазначила, що апеляційною скаргою не спростовується те, що відповідач не виконав п. 7.7 договору та не оплатив у повному обсязі вартість поставленого вугілля та не відшкодував вартість його доставки в установлений строк. В результаті чого, станом на 03.09.2019 сума основного боргу склала 4 887 366,92 грн. Також, позивач зазначив, що апелянт не заперечує факт поставки позивачем вугілля у порядку і строки визначені в договорі. Не спростовувалась апелянтом також і сума простроченого грошового зобов`язання по договору.

Окрім цього, позивач зазначив, що враховуючи наявність підписів представників апелянта, як на актах звiряння, так і в актах приймання-передачі вугільної продукції за договором - слід визнати встановленою обставину належного виконання позивачем вимог договору в частині поставки вугілля, якість та асортимент якого відповідає п. 6.1. договору.

Що ж стосується приватизації апелянта, то задоволення позовних вимог щодо нього не може жодним законним чином впливати на приватизаційний процес чи зупинити його, оскільки приватизація полягає у переході права власності від держави у приватну власність. Жодні судові рішення про стягнення коштів з відповідача чи на користь відповідача не регулюють цей процес. Тим більше, за доводами позивача, приватизацiйний процес навіть не розпочався, не були оцінені кількість потенційних покупців, вартість приватизації тощо, а голослівні заяви відповідача є просто припущенням.

А тому позивач просив апеляційну скаргу у даній справі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, 29.03.2019 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" (постачальник за договором, позивач у справі) укладено договір поставки вугілля № 111/15 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця, а покупець прийме і оплатить вугільну продукцію (далі вугілля) на зазначених у договорі умовах.

Розділами 2 - 10 договору сторони узгодили умови поставки, права та обов`язки сторін, приймання вугілля, кількість вугілля, якість та асортимент вугілля, ціну, вартість та умови оплати, відповідальність сторін, інші умови та термін дії договору тощо.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 31.07.2019 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (пункт 10.1 договору в редакції додаткової угоди від 26.06.2019 року № 2 до договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору кількість, асортимент і строки (терміни) поставки вугілля погоджуються сторонами в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми договору і терміну його дії та разом з назвами виробників, вантажовідправників, відокремлених підрозділів покупця (ТЕС) - вантажоотримувачів (далі - вантажоотримувачі), залізничних станцій відправлення, залізничних станцій вантажоотримувачів (далі - залізничні станції призначення) і їх реквізитами вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору (далі - специфікація).

Як визначено в п.2.3 договору узгоджений сторонами в відповідній специфікації обсяг вугілля постачається окремими партіями. Партією вважається вироблений і відвантажений на адресу вантажоотримувач за певний проміжок часу обсяг вугілля, середня якість якого характеризується однією об`єднаною пробою, за результатами лабораторних випробувань якої оформлене посвідчення про якість вугілля в партії та враховані особливості пункту 4.5 договору.

Згідно п. 2.5 договору вугілля поставляється виключно при наявності та на підставі відповідних підписаних сторонами специфікацій.

Зокрема, сторонами було погоджено та підписано 29.03.2019 року специфікації до договору: № 1, № 2 та № 3, згідно яких погоджено поставку вугілля марки Г(Г2) 0-100 в обсязі 22,7 (+/-5%) тис.тон, 17,5 (+/-5%) тис.тон та 9,8 (+-5%) тис. тон відповідно на адресу Веглегірської ТЕС (код 4543), Зміївської ТЕС (код 4479) та Трипільскої ТЕС (код 3371) - виробник та вантажовідправник ДП «ВК «Краснолиманська».

Пунктом 2.1 договору визначено, що поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", з урахуванням передбачених договором особливостей.

Зокрема, умовами специфікацій №№ 1-3 до договору сторони погодили строки постачання вугілля з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року.

Як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем, на виконання умов укладеного договору поставки вугілля № 111/15 від 29.03.2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв вугілля на загальну суму 140 695 851,38 грн. відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі партії вугільної продукції: № 4 -УДІТ від 19.04.2019 року на суму 24 183 330,23 грн., № 5 - УДІТ від 19.04.2019 року на суму 7 968 404,67 грн., № 6 - УДІТ від 19.04.2019 року на суму 10 000 462,96 грн., № 7 - УДІТ від 19.04.2019 року на суму 17 195 926,62 грн., № 36-УДІТ від 18.07.2019 року на суму 4 887 366,92 грн., № 59/УДІ від 22.04.2019 року на суму 36 684 600,46 грн., № 60/УДІ від 23.04.2019 року на суму 12 508 378,74 грн., № 1-УДІТ/15 від 25.04.2019 року на суму 27 267 380,78 грн., копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому судом першої інстанції правомірно встановлено, що факт отримання товару (вугілля) відповідачем підтверджується засвідченими відбитками печаток сторін, підписами на вказаних актах приймання - передачі партії вугільної продукції представників постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдонінвест Трейдінг», покупця - Публічного акціонерного товариства «Центренерго» та вантажоотримувачів - Вуглегірської ТЕС, Зміївської ТЕС та Трипільської ТЕС.

За умовами п.3.1.2 договору передбачено обов`язок з оформлення залізничних перевізних документів, належно та у повному обсязі згідно Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року (надалі - Правила), а також забезпечення чіткого дотримання вимог цих Правил при виконанні передбачених договором зобов`язань покладено на постачальника.

Зокрема, додатково постачання товару відповідачеві підтверджується наявними в матеріалах справи копіями залізничних накладних, вантажовідправником в яких зазначено ДП «ВК «Краснолиманська» та вантажоодержувачем - ПАТ «Центренерго».

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем як постачальником та вантажоодержувачами - Вуглегірською ТЕС, Зміївською ТЕС та Трипільською ТЕС, які за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є відокремленими підрозділами ПАТ «Центренерго», від імені покупця було підписано акти звіряння по кількості та якості: № 4 -УДІТ від 19.04.2019 року, № 5 -УДІТ від 19.04.2019 року, № 6 -УДІТ від 19.04.2019 року, № 7 -УДІТ від 19.04.2019 року, № 36-УДІТ від 18.07.2019 року, № 59/УДІ від 22.04.2019 року, № 60/УДІ від 23.04.2019 року, № 1-УДІТ/15 від 25.04.2019 року, в яких наведені показники постачальника, відправника, показники, прийняті ТЕС та прийняті до розрахунку. А також зазначено, що вказані акти є підставою для проведення взаєморозрахунків без звертання до держарбітражу.

Зокрема, в матеріалах справи наявні складені у відповідності до умов договору акти відшкодування плати за перевезення на загальну суму 11 355 562,20 грн., згідно яких покупець відшкодовує постачальнику за умовами договору розмір плати за перевезення вугілля, поставленого на Вуглегірську ТЕС, Зміївську ТЕС та Трипільську ТЕС по відповідним актам приймання - передачі, а саме: до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 року № 4 -УДІТ на суму 2 175 121,20 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 року № 5 - УДІТ на суму 455 575,56 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 року № 6 - УДІТ на суму 903 625,20 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 року № 7 - УДІТ на суму 975 311,04 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 18.07.2019 року № 36-УДІТ на суму 286 224,84 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 22.04.2019 року № 59/УДІ на суму 2 182 938,60 грн., до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 23.04.2019 року № 60/УДІ на суму 1 168 479,60 грн. та до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 25.04.2019 року № 1-УДІТ/15 на суму 3 208 286,16 грн.

За змістом вказаних актів відшкодування плати за перевезення вбачається, що вони підписані без зауважень представниками постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдонінвест Трейдінг», покупця - Публічного акціонерного товариства «Центренерго» та вантажоотримувачів - Вуглегірської ТЕС, Зміївської ТЕС та Трипільської ТЕС,а також засвідчені печатками вказаних осіб.

Факт здійснення перевезень, їх обсяг та розмір плати за перевезення сторонами не заперечувався ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, підписання покупцем (відповідачем) актів приймання - передачі вугілля, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/174, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за поставлений позивачем товар (вугілля).

Проте, як встановлено судом та зазначено позивачем в позовній заяві, а також відповідачем не заперечувалось під час апеляційного перегляду, за поставлений товар відповідачем було здійснено часткову оплату в сумі 135 808 484,46 грн. та здійснено часткове відшкодування плати перевезення вугілля в сумі 286 224,84 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями відповідних платіжних доручень, які містять посилання на реквізити спірного договору. У зв`язку з цим у відповідача виникла заборгованість перед постачальником за отриманий товар (вугілля) у розмірі 4 887 366,92 грн. та заборгованість з відшкодування вартості плати за перевезення товару у розмірі 286 224,84 грн.

Отже, як встановлено судом за матеріалами справи та зазначено позивачем у позовній заяві, свої зобов`язання щодо сплати Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрдонінвест трейдінг» грошових коштів за поставлений товар (вугілля) та відшкодування плати за перевезення вантажу у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам договору відповідач не виконав, в результаті чого у Публічного акціонерного товариства «Центренерго» утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним договором у розмірі неоплаченого товару на суму 4 887 366,92 грн. та невідшкодованої вартості його перевезення на суму 286 224,8484 грн., які останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

Окрім цього, посилаючись на прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати поставленого товару та відшкодування плати за перевезення у строк, визначений умовами договору, позивачем у позовній заяві нараховано та пред`явлено до стягнення на підставі пункту 8.14 договору пеню у розмірі 16 867,33 грн., а також на підставі статті 625 Цивільного кодексу України 3 % річних в сумі 2976,59 грн., які в заяві про збільшення розміру позовних вимог збільшено до 380 381,18 грн. пені, 223 244,04 грн. відсотків річних та додатково нараховано 31 109,87 грн. втрат від інфляції, які позивач також просив стягнути з відповідача відповідно до наданих розрахунків.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" та Публічним акціонерним товариством "Центренерго", за своєю правовою природою відносяться до договорів поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 у даній справі №910/12527/19 Верховний Суд зазначив в постанові, що при вирішенні спору ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції достовірно не встановлено обставин відповідності поставленого за договором поставки вугілля № 111/15 від 29.03.2019 товару умовам щодо його якості, та не надано відповідної правової оцінки доводам відповідача щодо поставки позивачем неякісного товару, а відтак і щодо дійсної суми заборгованості.

Окрім цього, за висновками Верховного Суду судом апеляційної інстанції не надано оцінки доводам ПАТ «Центренерго», що по фактам поставок неякісного вугілля ПАТ «Центренерго» було подано ряд заяв про вчинення злочину до правоохоронних органів, а також не враховано наявність у ПАТ «Центренерго» зразків вугілля, поставленого за спірним договором, які можуть бути надані для проведення судової товарознавчої експертизи.

В силу частини 1 статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Враховуючи існування між сторонами спору щодо якості поставленого позивачем за договором вугілля та вказівки Верховного Суду у постанові від 03.12.2020, які в силу приписів ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими для суду першої інстанції, для правильного вирішення справи, Господарським судом міста Києва ухвалою від 09.06.2021 призначалася у даній справі судова комплексна експертиза матеріалів та речовин й товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Також п. 10 вказаної ухвали суду першої інстанції було зобов`язано сторони представити в розпорядження експертів, на їх вимогу, документи, матеріали, необхідні для проведення експертизи, а також надати доступ до об`єкта дослідження.

Через канцелярію суду першої інстанції 09.09.2021 року надійшло клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 26087/21-34/26088/21-53 від 30.08.2021 року про надання об`єктів дослідження та надання дозволу на повне або часткове використання об`єктів дослідження.

Зокрема, у поданому клопотанні експерт Сич О. за результатами попереднього вивчення наданих для проведення експертизи матеріалів, зазначив, що зразки вугілля, які підлягають дослідженню та відібрані відповідно до актів відбору проб, знаходяться на Зміївській, Трипільській та Вуглегірській ТЕС, у зв`язку з чим на підставі ст. 69 ГПК України та п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (далі - Інструкція) звернувся з клопотанням про необхідність доставлення до Київського НДІСЕ для проведення експертизи зразки вугілля, номери та акти відбору яких відповідають питанням ухвали Господарського суду міста Києва від 09.06.2019 року та які знаходяться на Зміївській, Трипільській та Вуглегірській ТЕС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 року було задоволено клопотання експерта щодо надання об`єктів дослідження та надання дозволу на повне або часткове використання об`єктів дослідження та, зокрема, було зобов`язано відповідача у справі у строк до 05.10.2021 року включно забезпечити доставку до Київського НДІСЕ для проведення судової експертизи зазначених експертом зразків вугілля, надавши суду відповідні письмові докази, а також надати письмову згоду на повне або часткове знищення об`єктів експертизи.

Окрім цього ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 року повторно зобов`язано відповідача у справі у строк до 28.10.2021 року включно забезпечити доставку до експертної установи вищезазначених зразків вугілля.

Однак, 02.11.2021 на адресу суду від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення № 26087/21-34/26088/21-53 від 27.10.2021 року про неможливість проведення експертизи у зв`язку з ненаданням ПАТ «Центренерго» об`єктів дослідження - відібраних зразків вугілля.

Також у судовому засіданні 18.11.2021 уповноваженим представником відповідача було повідомлено суд першої інстанції про неможливість виконання ухвали суду та клопотання експертів, зокрема, щодо надання зразків вугілля, номери та акти відбору яких відповідають питання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 року про призначення експертизи та які знаходяться на Зміївській, Трипільській та Вуглегірській ТЕС.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що умови приймання вугілля, якість та асортимент вугілля, що поставляється за договором, передбачені розділами 4 та 6 спірного договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору приймання вугілля здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженими представниками постачальника в місці надходження - на території і на обладнанні вантажоотримувача.

За письмовим погодженням сторін приймання вугілля в місці надходження може здійснюватись незалежною інспекторською організацією або в присутності представника такої організації (п. 4.3 договору).

Згідно п. 4.4 договору спірні ситуації щодо якісних показників вугілля, прийнятого без участі представника незалежної інспекторської організації, вирішуються шляхом виконання хіманалізів контрольних та арбітражних зразків лабораторних проб.

Хіманаліз арбітражних зразків лабораторних проб здійснюється на письмову вимогу постачальника або покупця після оцінки результатів хіманалізу відповідних контрольних зразків лабораторних проб. Результати хіманалізу арбітражних зразків лабораторних проб вважаються остаточними без врахування всіх попередніх хіманалізів в будь-яких лабораторіях та застосовуються для виконання умов договору.

Для визначення фактичних якісних показників з вугілля відбирають проби, готують їх для лабораторних випробувань та здійснюють випробування за відповідними чинним нормативними документами на методи відбору проб до лабораторних випробувань та на методи аналізування (п.6.2 договору).

Порядок відбору арбітражних зразків визначений пунктом 6.3 договору.

При цьому у вказаному пункту зазначено, що арбітражні зразки проб зберігаються в вантажоотримувача до моменту підписання актів звіряння кількості та якості вугілля, з яких відбирались ці зразки.

Водночас, матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів вчинення відповідачем відповідних дій щодо встановлення якості вугілля, зокрема, проведення хіманалізу арбітражних зразків спірної партії вугілля, як передбачено умовами Договору.

Натомість, представниками сторін було підписано без зауважень вищевказані акти звіряння по кількості і якості, якими сторони підтвердили, що позивач поставив, а відповідач отримав вугільну продукцію, в тому числі за актом 18.07.2019 № 36-УДІТ, (Вуглегірська ТЕС) загальною вагою 1 854,286 т в звітному періоді з 07.04.2019 року по 09.04.2019 року. При цьому в усіх актах вказано, що вони є підставою для проведення взаєморозрахунків без звернення до Держарбітражу. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/10458/19).

Тобто зазначеними актами сторони підтвердили отримання продукції за показниками якості та ціни у відповідності до умов договору та вартістю з урахуванням кількісних та якісних показників відповідно до п. 7.3, 7.4 договору.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам (у разі наявності), але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів (ч. 7 ст. 268 ГК України).

Так, за умовами договору, зокрема, п. 7.3, 7.4 визначено, якщо фактичні якісні показники вугілля відрізняються від встановлених в пункті 6.1 договору базових показників, ціна 1 тонни вугілля визначається з урахуванням знижок за кожен відсоток відхилення від базових показників; ціна 1 тонни вугілля в партії складає 10% від вказаної в п. 7.1 Договору, якщо по відношенню до цієї партії вугілля виникне хоча б одна з наступних умов: вміст золи перевищить 30%, вміст вологи перевищить 16%.

Згідно з актом № 36 -УДІТ приймання - передачі партії вугільної продукції від 18.07.2019 вартість партії вугілля в зв`язку з недоліками по зольності та вологості зменшено на 145 527,65 грн. та 20 034,79 грн, відповідно.

Таким чином сторонами при прийманні продукції перевірялись питання її якості та в зв`язку з виявленими недоліками було враховано відповідну знижку.

Більше того, в матеріалах справи наявні надані виробником ДП «ВК «Краснолиманська» під час здійснення поставки партії вугілля посвідчення № 876 від 04.04.2019 року та № 879 від 05.07.2019 року про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), згідно яких відповідно до ДСТУ 4096-2002 відібрані проби від партії палива вагою 759 тон - відвантажено за час з 04.04.2019 по 04.04.2019 року, та від партії вагою 1103 тон - відвантажено за час з 05.04.2019 року по 05.04.2019 року відповідно споживачеві - Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго»; проби поміщені в банки 876 та 879 і опломбовані пломбиром № ВТК-11.

Вказані посвідчення відображені як в акті звіряння кількості та якості, зокрема, № 36-УДІТ від 18.07.2019 року, так і в акті № 36-УДІТ від 18.07.2019 року приймання-передачі партії вугільної продукції за договором, які підписані без зауважень, в тому числі і представниками скаржника.

Більш того, у відповідності до умов договору покупець мав право не приймати і не оплачувати вугілля, якщо будь-який з його якісних показників виходить за межі встановленого договором допустимого діапазону, однак, як свідчать фактичні обставини та встановлено судом, вугілля прийнято представниками відповідача, факт такого прийняття належним чином підтверджується матеріалами справи, що, на думку позивача, свідчить про належне виконання умов договору. Суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача в цій частині.

Не приймає суд апеляційної інстанції також мотиви апелянта до того, що оскільки відповідач має стратегічне значення для економіки і безпеки держави (становить суспільний інтерес) та дане товариство включено до об`єктів великої приватизації державної власності, як підстава відмови в позові. В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що приймає доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що таке посилання не може впливати на наявність або відсутність встановлених обставин з можливістю порушувати взяті на себе договірні зобов`язання. Незалежно від статусу відповідача, між сторонами склалися господарськi вiдносини, учасники яких є рівними між собою в силу положень ГК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17.

Отже, добросовісність при виконанні юридичних обов`язків повинна мати місце, в тому числі, при виконанні договору, позаяк дії сторін мають виключати обман, скритність, угода має бути виконана відповідно до її мети й об`єкта, сторони мають прагнути максимально точно виконати зміст зобов`язань, дотримуючись умов щодо строків, якості, місця виконання тощо.

Таким чином, оскільки відповідачем прийнято відповідно до актів приймання-передачі вугільної продукції, зокрема, № 36-УДІТ від 18.07.2019 року, поставлене вугілля без заперечень та зауважень щодо якості, та відображено у таких актах відповідність вугілля умовам договору, заперечення відповідача щодо невідповідності якості прийнятого без заперечень та зауважень вугілля судом до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.. 76, 80, 269 ГПК України.

Відтак, з урахуванням положень статей 530, 692 Цивільного кодексу України та пункту 7.7 договору, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов`язань, щодо яких заявлено позов, настав.

З матеріалів справи вбачається, що свого обов`язку щодо оплати в повному обсязі поставленого товару відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 4 887 366,92 грн.

Окрім цього, настав строк виконання зобов`язання з відшкодування вартості доставки вугілля згідно актом відшкодування вартості доставки від 18.07.2019 року до акту приймання - передачі вугілля № 36-УДІТ від 18.07.2019 року, згідно якого вартість доставки до пункту відвантаження вугільної продукції за вищезазначеним актом склала 286 224,84 грн. Арифметичних заперечень щодо стягнутих судом першої інстанції сум апелянт не навів.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості з оплати отриманого вугілля та вартості його доставки відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повної оплати поставленого позивачем товару та відшкодування вартості доставки відповідач ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини. Судом першої інстанції встановлено неможливість проведення експертизи внаслідок ненадання відповідачем необхідних зразків вугілля. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення вартості фактично поставленого вугілля в розмірі 4 887 366,92 грн. та вартості доставки такого вугілля в розмірі 286 224,84 грн, а також 52 630,04 грн. - пені, 223 244,04 грн. - процентів річних, 331 109,87 грн. - втрат від інфляції.

Здійснивши перевірку здійсненого судом першої інстанції розрахунку похідних вимог, а саме: пені, процентів річних та втрат від інфляції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про арифметичну вірність розрахунку та правомірне стягнення 52 630,04 грн. - пені, 223 244,04 грн. - процентів річних, 331 109,87 грн. - втрат від інфляції із урахуванням передбачених ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції (на виконання положень ч. 1 ст. 316 ГПК України) щодо поданих заяв про вчинення злочинів до правоохоронних органів по фактам поставок неякісного вугілля ПАТ «Центренерго», зазначає, що відомостей щодо подальшого розгляду вказаних заяв сторонами надано не було. Тоді як наявність лише вказаних заяв не впливає на часткову обґрунтованість позовних вимог.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Центеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/10458/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 у справі №910/10458/19 слід залишити без змін.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 275, 276 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення судового рішення без змін, а скаргу без задоволення

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача, понесені ним судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/12527/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі №910/12527/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Публічне акціонерне товариство "Центренерго".

4. Поновити дію рішення, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2022.

5. Матеріали справи № 910/12527/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 16.09.2022.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко