ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2022 Справа № 8/568(917/977/21)

Суддя Господарського суду Полтавської області Іванко Л.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Знамя", 36008, м. Полтава, вул. Автобазівська, 2/9, ідент. код 14310997

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно - монтажна компанія "Атлант", 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 54, кв.21, ідент. код 41373279

про стягнення 142700,00 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ДП "ВО "Знамя" до ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Атлант" про стягнення

142700,00 грн. збитків.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 09.06.2018 року ліквідатором ДП "ВО "Знамя" виявлено факт пошкодження будівлі насосної станції з переробки хімічних стоків Р-1 (далі-КНС). 11.06.2018 ТОВ "Будівельно - монтажна компанія "Атлант", яка проводила поблизу КНС будівельні роботи звернулася з листом № 10, в якому повідомила позивача про пошкодження КНС під час проведення підготовчих земельних робіт, та готовність здійснити повну компенсацію матеріальної шкоди.

Відповідач у відзиві (т.2, а.с.1-262) проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач не надав доказів наявності права власності на КНС, та доказів набуття права господарського відання на КНС.

Інші заяви по суті спору сторони суду не надали.

За ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд, встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.12.2001 року порушено провадження у справі № 8/568 про банкрутство Державного підприємства "Виробниче об"єднання "Знамя".

Постановою Господарсського суду Полтавської області від 25.05.2016 року у справі № 8/568 було закінчено процедуру санації ДП "ВО "Знамя", підприємство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процеру ДП "ВО "Знамя", призначено ліквідатора - арбітражного керуючого Несвіта Володимира Івановича (свідоцтво № 896 від 26.06.2013, видане Міністерством юстиції України) з наданням йому повноважень відповідно до вимог законодавства.

Ліквідатором ДП "ВО "Знамя" в ході проведення ліквідаційної процедури, серед інших дій, пов"язаних із ліквідацією ДП "ВО "Знамя" замовлено у ФОП Морозова М.М. звіт про технічний стан належної на той час позивачу будівлі насосної станції з переробки хімічних стоків Р-1, інв. номер 9800009, розташованої за адресою: м.Полтава, вул.Автобазівська, 2/9.

У відповідності до звіту про технічний стан КНС, складеного ФОП Морозовим М.М. 17.11.2017, вцілому, технічний стан КНС оцінено як задовільний.

09.06.2018 ліквідатором Несвітом В.І. виявлено факт пошкодження невстановленими особами будівлі КНС, про що складений акт № 1 від 09.06.2018.

Позивач отримав від ТОВ "БМК "Атлант" повідомлення (вих.№ 10 від 11.06.2018), в якому зазначалося про пошкодження КНС під час проведення підготовчих земельних робіт, та про готовність компенсувати матеріальну шкоду ДП "ВО "Знамя", завдану пошкодженням КНС, у разі встановлення вини працівників компанії та встановлення розміру матеріальної шкоди.

З метою визначення розміру заподіяної шкоди, позивач звернувся до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України.

У відповідості до висновку експертно оціночно-будівельного дослідження № 1358/1589 від 28.09.2018 року, складеного старшим експертом В.М. Шивкою, розмір шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями відповідача становить 142700,00 грн.

01.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому зазначив про розмір спричиненої шкоди та запропонував відшкодувати таку шкоду шляхом перерахування коштів на його рахунок.

Відповідач завдану шкоду позивачу не відшкодував, тому останній звернувся до суду за захистом порушеного права.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 - ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права - (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 4 вказаної статті на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи наведені норми у їх сукупності, можна дійти висновку, що, по- перше, відшкодування збитків - це один із способів відшкодування майнової шкоди; по- друге, підставою для відшкодування збитків та шкоди є порушення цивільного права особи, при цьому, як права, що випливає із договору (право на отримання товару, результату виконаної роботи, тощо), так і абсолютного права особи - тобто права, якому протистоїть обов`язок усіх та кожного утримуватися від дій, які порушують це право (право власності, право господарського-віддання, тощо). Іншими словами, як при порушенні права, встановленого правочином, так і при порушенні права, наданого та гарантованого законом (абсолютне право), особа має підстави вимагати відшкодування збитків, завданих таким порушенням.

Згідно з ч.2 с.217, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Тобто, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов"язань та причинно-наслідковий зв"язок між невиконанням зобов"язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов"язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв"язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, стверджуючи, що КНС належить ДП "ВО "Знамя", надав суду лист ФДМУ № 1015-16357 від 13.08.2018 та додаток до нього - Витяг з Єдиного реєстру об"єктів державної власності щодо окремого державного майна, яке перебуває на балансі ДП "ВО "Знамя". Докази, які підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - КНС, позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено розміру шкоди, завданої майну, яке належить саме позивачу, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.