ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2022 р. Справа№ 910/17280/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства юстиції України

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2021

у справі № 910/17280/21 (суддя - Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр"

до Міністерства юстиції України

про стягнення 41 991,81 грн.-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про стягнення 41991,81 грн..

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі №910/17280/21 позов задоволено повністю; ухвалено стягнути з Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" основний борг у розмірі 36 734 грн 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 3841 грн 06 коп., 3% річних у розмірі 1416 грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Міністерство юстиції України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 та розглядати справу в судовому засіданні за участі його представника.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 № 09.1-08/354/22, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17280/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 25.01.2022, у зв`язку із перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному, справу №910/17280/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022, з огляду на те, що у Північному апеляційному господарському суді відсутні матеріали справи №910/17280/21, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17280/21; відкладено вирішення питання про подальший рух апеляційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі №910/17280/21 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

23.02.2022 матеріали справи №910/17280/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі у порядку спрощеного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем, як власником квартир №114, №119 та №245, які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Урлівська, 38-а, зобов`язань з оплати вартості житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути 36734,12 грн основного боргу, 3841,06 грн інфляційних втрат та 1416,55 грн. 3% річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» основний борг у розмірі 36734, 12 грн., інфляційні втрати у розмірі 3841, 06 грн., 3% річних у розмірі 1416, 55 грн., та судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що матеріалами справи підтверджується факт постачання житлово-комунальних послуг відповідачу, проте, відповідач у визначений строк за надані послуги не розрахувався, в наслідок чого виникла заборгованість за період з 01.09.2019 по 01.10.2021 по квартирі № 114, що розташована у м. Київ, по вул. Урлівській, 38-А становить 12232,27 грн.; по квартирі № 119, що розташована у м. Київ, по вул. Урлівській, 38-А становить 12232,30 грн.; по квартирі № 245, що розташована у м. Київ, по вул. Урлівській, 38-А становить 12269,58 грн.

Крім того, за порушення строків оплати, позивачем правомірно на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, а висновки викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Так, судом не прийнято до уваги, що позивач не доводить належними доказами обставини того, що він є учасником правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг (управителем) в розумінні ЗУ «Про житло-комунальні послуги», тобто, у позивача відсутні підстави заявляти до відповідача вимоги майнового характеру, пов`язані з оплатою послуг забезпечення у тримання спільного майна багатоквартирного будинку № 38-а по вул. Урлівській в місті Києві.

Крім того, позивачем до матеріалів справи не долучено: договір надання житлово-комунальних послуг; рахунки на сплату, які містять у собі перелік наданих послуг за кожен окремий місяць та обсяг наданих послуг, із зазначенням їх тарифу, кількості та вартості кожної отриманої послуги, а також докази понесення ним витрат на оплату спірних житлово-комунальних послуг, що в свою чергу виключає можливість їх стягнення з відповідача.

Фактичні обставини справи

Обслуговуючою організацією житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 38-А, відповідно до рішення Правління забудовника ПАТ "ХК "Київміськбуд", оформленого протоколом від 15 серпня 2012 року № 29, було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» та передано останньому вказаний будинок на баланс та експлуатацію згідно акту приймання-передачі від 1 жовтня 2012 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартири № 114, № 119, № 245, що розташовані у м. Київ, по вул. Урлівській, 38-А

перeбували у Міністерства юстиції України на праві оперативного управління з 22.01.2016, а з 29.07.2020 перешли у власність держави в особі Міністерства юстиції України.

На підтвердження факту надання житлово-комунальних послуг, позивачем додано до позову належним чином засвідчені копії Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012, Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01.10.2012, Договору № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012, а також складені на виконання цих правочинів відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт і наданих послуг.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, з огляду на те, що управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем виключно на договірних засадах, проте позивач договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 38-А по вул. Урлівській не надає; в матеріалах справи відсутні рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, які містять у собі перелік наданих послуг за кожен окремий місяць, обсяг наданих послуг, їх тариф, а також відсутні докази направлення та отримання рахунків відповідачем; позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання послуг за Договором № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012, а також доказів оплати послуг за вказаним договором та іншими договорами; у визначений позивачем період (з 01.09.2019 по 30.09.2020) жодні особи в квартирах № 114, № 119, № 245 по вул. Урлівській, 38-А у м. Києві не проживали, не були зареєстровані, а також вказані квартири не передавалися в користування іншим особам, тому фактично користування житлово-комунальними послугами не здійснювалося; позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки, на період дії карантину та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Результати розгляду апеляційної скарги

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази долучені до матеріалів справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України « Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 5 статті 13 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону).

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; (пункт 5 частини 2 статті 7 Закону).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі N 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі N 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Правління забудовника ПАТ "ХК "Київміськбуд", оформленого протоколом від 15 серпня 2012 року № 29 передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на баланс та експлуатацію згідно акту приймання-передачі від 1 жовтня 2012 року, будинок за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 38-А, а Міністерство юстиції України є власником нерухомого майна, а саме: квартир № 114, № 119, № 245, що розташовані у м. Київ, по вул. Урлівській, 38-А., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія апеляційного суду, погоджується з висновком суду першої інстанції, відносного того, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Подібна правова позиція в частині відсутності укладеного письмового договору викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

На підтвердження факту надання житлово-комунальних послуг, позивачем додано до позову належним чином засвідчені копії : 1) Договору № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012 р., акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-00347 від 24.09.2019 р., № ОУ-00436 від 21.11.2019 р., № ОУ-00481 від 21.12.2019 р., № 12 від 27.12.2020 р., № 70 від 24.02.2020 р., № 107 від 23.03.2020 р., № 159 від 22.04.2020 р., № 197 від 22.05.2020 р., № 240 від 23.06.2020 р., № 289 від 27.07.2020 р., № 357 від 25.08.2020 р., № 417 від 22.09.2020 р.;

2) Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 р., акти приймання наданих послуг від 30.09.2019 р., від 28.12.2019 р., від 31.01.2020 р., від 28.02.2020 р., від 31.03.2020 р., від 30.04.2020 р., від 29.05.2020 р., від 30.06.2020 р., від 31.08.2020 р., від 30.09.2020 р.;

3) Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01.10.2012, акти надання послуг № 9025 від 30.09.2019 р., № 10088 від 31.10.2019 р., № 10960 від 30.11.2019 р., № 12117 від 31.12.2019 р., № 1048 від 31.01.2020 р., № 2211 від 29.02.2020 р., № 3275 від 31.03.2020 р., № 4266 від 30.04.2020 р., № 5299 від 31.05.2020 р., № 6366 від 30.06.2020 р., № 7219 від 31.07.2020 р., № 8925 від 31.08.2020 р., № 10074 від 30.09.2020 р.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, відносно підтвердження факту надання позивачем житлово-комунальних послуг у заявленому розмірі за вказаною адресою, які отримані відповідачем з 22.01.2016 як особою в оперативному управління якого перебували спірні квартири та з 29.07.2020 як власником спірного нерухомого майна, а саме: квартир № 114, № 119, № 245 без жодних заперечень, оскільки матеріали справи не містять оформленої у встановленому порядку відмови від їх отримання, чи належного повідомлення позивача про факт їх передачу фізичними особам як службове житло, отже відповідач як управитель/власник квартир, в яких отримано житлово-комунальні послуги має обов`язок оплатити позивачеві їх вартість.

Подібна правова позиція викладена в Постанові КЦС ВС від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц

Аргументи відповідача про факт передачі спірного нерухомого майна у користування фізичним особам є неспроможними, з огляду на те, що інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 232985657 від 18.11.2020 не містить відомостей про передачу спірного нерухомого майна у користування будь-яким особам, тобто, станом на дату звернення з позовом, відповідач є єдиним власником та користувачем спірним нерухомим майном.

Аргументи апелянта відносно безпідставності нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що він арифметично вірний.

Подібні правові позиції в частині застосування 625 ЦК України викладені в Постановах КЦС ВС від 15 березня 2018 року у справі N 401/710/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 755/10683/17

За результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом встановлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/17280/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/17280/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17280/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.09.2022.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук