ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Справа № 915/1639/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 23399393)

до відповідача: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; адреса електронної пошти: ; ідентифікаційний код 31448144)

про: стягнення грошових коштів,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

11.11.2021 Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 01/22-10213 від 05.11.2021, в якій просить суд:

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» 366 632,21 грн, з яких: 296 055,20 грн пені; 25 265,98 грн 3 % річних та 45 311,03 грн інфляційних витрат за несвоєчасне проведення платежів по Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 15.01.2019 № 46/6;

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» 2080,81 грн, з яких: 1928,83 грн пені; 151,98 грн 3 % річних за несвоєчасне проведення платежів по Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії від 15.01.2019 № 46/6-1;

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 5530,70 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019 з додатками до нього; Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 від 15.01.2019 з додатками до нього; актів про прийняття-передавання товарної продукції; актів прийому-передачі наданих послуг; рахунків; платіжних доручень; банківської виписки; акту звіряння; банківської картки підприємства; застосування норм статей 46, 58 Закону України «про ринок електричної енергії», статей 509, 525, 526, 549, 551, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статей 193, 231, 232 Господарського кодексу України; та мотивовані мотивовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині повноти та своєчасності оплати за спожиту активну електричну енергію та перетікання реактивної електричної енергії протягом періоду з січня по грудень 2019 року.

Ухвалою суду від 16.11.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1639/21 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14 грудня 2021 року об 11:50; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

30.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 2826/36 від 29.11.2021, в якому заявник, зокрема, викладає заперечення щодо наведених у позовній заяві розрахунків пені та просить суд зменшити розмір штрафної санкції (пені) на 90 %.

09.12.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 01/22-11134 від 07.12.2021.

Також 09.12.2021 до суду від позивача надійшла заява № 01/22-11135 від 07.12.2021 про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої товариство просить суд:

- прийняти до розгляду заяву про зменшення позовних вимог;

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» 348 998,46 грн, з яких: 278 421,45 грн - пені; 25 265,98 грн - 3% річних та 45 311,03 грн - інфляційних витрат за несвоєчасне проведення платежів по Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 15.01.2019 № 46/6;

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» 2080,81 грн, з яких: 1928,83 грн - пені; 151,98 грн - 3 % річних за несвоєчасне проведення платежів по Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії від 15.01.2019 № 46/6-1;

- стягнути з Відповідача, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», на користь АТ «Миколаївобленерго» витрати по сплаті судового збору в сумі 5266,19 грн;

- зобов`язати Управління Державної казначейської служби України повернути АТ «Миколаївобленерго» зайво сплачені кошти судового збору у розмірі 264,51 грн відповідно до платіжного доручення № 449 від 09 листопада 2021.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, розглянувши заяву позивача № 01/22-11135 від 07.12.2021 про зменшення розміру позовних вимог, яка надійшла до суду 09.12.2021, тобто до закінчення підготовчого засідання, суд дійшов висновку, що вказана заява подана позивачем у відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін, а тому приймається судом до розгляду.

З урахуванням наведеного, у даній справі судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 351 079,27 грн, у тому числі:

- пені за договором № 46/6 від 15.01.2019 у розмірі 278 421,45 грн;

- 3 % річних за договором № 46/6 від 15.01.2019 у розмірі 25 265,98 грн;

- інфляційні втрати за договором № 46/6 від 15.01.2019 у розмірі 45 311,03 грн;

- пені за договором № 46/6-1 від 15.01.2019 у розмірі 1928,83 грн;

- 3 % річних за договором № 46/6-1 від 15.01.2019 у розмірі 151,98 грн.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 14.12.2021 за участю представників обох сторін, судом було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03 лютого 2022 року о 10:00.

Ухвалою суду від 03.02.2022 було закрито підготовче провадження у даній справі, з призначенням її до судового розгляду по суті на 10 березня 2022 року о 09:20.

Засідання з розгляду даної справи по суті, яке було призначено на 10 березня 2022 року, не відбулося у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

25.07.2022 відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.07.2022 № 41 було відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Враховуючи воєнну ситуацію та стан безпеки у Миколаївській області, з метою забезпечення розумного балансу між нормами ст. 3 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану», приймаючи до уваги обставини даної справи та достатність часу, наданого всім учасникам справи для висловлення своєї правової позиції, суд вважав за можливе продовжити розгляд справи, у зв`язку з чим ухвалою від 16.08.2022 було призначено розгляд даної справи по суті на 06 вересня 2022 року об 11:40.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

В судове засідання 06.09.2022 учасники справи своїх представників не направили, про час та місце його проведення були повідомлені. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представників сторін.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 06.09.2022 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Миколаївобленерго», як Оператором системи, та Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», як споживачем, укладено Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 (далі - Договір № 46/6), відповідно до предмету якого Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НАРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженому постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

За умовами наведеного Договору № 46/6:

- цей Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (надалі - Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору (п. 1.1);

- Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків» до цього Договору (п. 2.3);

- оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Оператора системи (п. 5.2);

- тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 «Порядок розрахунків» до цього Договору (п. 5.3);

- цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього Договору і діє протягом 1 року. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2019 р. (п. 11.1).

Додатком № 4 До Договору № 46/6 «Порядок розрахунків» передбачено, зокрема, таке:

- обсяги розподіленої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць, тобто з 01 числа місяця по 31 число цього місяця (або іншого останнього дня місяця) включно (п. 1);

- Споживач у визначений Оператором системи день отримує рахунок на здійснення планового(их) платежу(ів) та «Акт прийому-передачі наданих послуг» за надані послуги з розподілу електричної енергії та послуги комерційного обліку електричної енергії за розрахунковий період. Підписаний та скріплений печаткою «Акт прийому-передачі наданих послуг» Споживач зобов`язується повернути Оператору системи протягом п`яти робочих днів з дня його отримання або у цей же термін у письмовій формі надати мотивовану відмову від його підписання. У разі неповернення Оператору системи підписаного «Акту прийому-передачі наданих послуг» у вищезазначений строк, даний Акт вважається підписаним з боку Споживача без зауважень (п. 6);

- Споживач протягом розрахункового періоду може здійснювати Оператору системи оплату за послуги з розподілу електричної енергії та послуги комерційного обліку за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики, плановим(и) платежем(ами) у розмірі фактичних значень обсягу розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період. Для споживача, фактичне значення обсягу розподіленої електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума планового(их) платежу(ів) визначається на основі розрахункових значень обсягу розподіленої електричної енергії на наступний період, виходячи з величини дозволеної потужності електроустановок Споживача та їх режиму роботи за цим Договором. Розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії та послуги комерційного обліку проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи, який вказується в рахунках. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки Оператора системи. У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, Споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Після закінчення розрахункового періоду здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного розподіленого обсягу електричної енергії протягом відповідного розрахункового періоду. За результатами коригування перший плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину. Якщо фактичне розподілення обсягу електричної енергії за відповідний розрахунковий період виявиться більшим ніж сума сплаченого(их) планового(их) платежу(ів), різниця між сумою вартості фактичного розподіленого обсягу електричної енергії та вартості сплаченого(их) планового(их) платежу(ів) має бути сплачена протягом 5 робочих днів від дня отримання відповідного рахунку (п. 8);

- споживач протягом розрахункового періоду до 03, 15, 25 числа щомісяця здійснює оплату за надання послуг з розподілу електричної енергії плановими платежами у розмірі вартості 35 %, 20 %, 45 % заявленого обсягу очікуваного розподілу електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок Оператора системи (п. 8.1);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених цим Додатком платежів, Оператор системи проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена цим Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок Оператора системи, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання (п. 13).

Додатком № 10 до Договору № 46/6 виступив Договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 (Далі - Договір № 46/6-1), відповідно до предмету якого Власник мереж надає Споживачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а Споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (п. 1.1).

За умовами Договору № 46/6-1 сторони погодили, зокрема, таке:

- розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по 31 число цього місяця (або іншого останнього дня місяця) включно (п. 4.4);

- розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформлюється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (п. 4.5);

- цей Договір укладається строком на один рік, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку одна зі сторін не повідомить іншу про відмову від цього Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін (строк) за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, встановленому чинним законодавством (п. 7.1).

Додатком № 1 До Договору № 46/6-1 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» передбачено, зокрема, таке:

- розрахунки за перетікання реактивної електроенергії здійснюються за об`єктами споживачів електроенергії з дозволеною потужністю 16 кВт і більше. Оплата за звітний розрахунковий період здійснюється, якщо споживання або генерація реактивної електроенергії за об`єктом споживача становить 1000 кВАр год і більше (за відсутності відповідних засобів обліку реактивної електроенергії ці величини визначаються розрахунковим шляхом) (п. 5);

- Споживач до 25 числа поточного місяця протягом розрахункового періоду, встановленого п. 4.4 цього Договору, здійснює оплату Власнику мереж плановим платежем за перетікання реактивної електроенергії, у розмірі 10 % фактичного перетікання реактивної електроенергії попереднього розрахункового періоду на розрахунковий рахунок, вказаний у рахунках. Розрахунок плати за фактичне перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електричних мереж здійснюється відповідно до Методики та оформлюється згідно з Додатком до цього Договору. Розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії провадяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Власника мереж. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки Власника мереж. У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днем, Споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному, чи святковому дню. Після закінчення розрахункового періоду здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного перетікання реактивної електроенергії протягом відповідного розрахункового періоду. За результати коригування плановий платіж наступного розрахункового періоду збільшується або зменшується на відповідну величину. Якщо фактичне перетікання реактивної електроенергії за відповідний розрахунковий період виявиться більшим ніж сума сплаченого планового платежу, різниця між сумою вартості фактичного перетікання реактивної електроенергії та вартості сплаченого планового платежу має бути сплачена протягом 5 робочих днів від дня отримання відповідного рахунку (п. 14);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених цим Додатком до цього Договору платежів, Власник мереж проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла у період, за який здійснюється нарахування; - 3 % річних з простроченої суми. При цьому, сума боргу повинна бути сплачена цим Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок Власника мереж, який вказується у рахунках, протягом 5 операційних днів з дати їх отримання (п. 16).

Додатковою угодою від 01.07.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019 сторони погодили внесення таких змін до вищенаведеного Договору:

- п. 8.1 додатку № 4 «Порядок розрахунків» викласти в такій редакції: «Оплата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем за фактичними показами розрахункових засобів вимірювальної техніки»;

- п. 14 додатку № 1 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» до Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії від 15.01.2019 № 46/6-1, який є додатком № 10 до Договору викласти в такій редакції: «Оплата за надання послуг з компенсації переткань реактивної електричної енергії здійснюється Споживачем за фактичними показами розрахункових засобів вимірювальної техніки. У разі встановлення розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії не на межі балансової належності електричних мереж Оператора систем розподілу та Споживача обсяг розподіленої електричної енергії визначається розрахунковим шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показів розрахункових засобів вимірювальної техніки, на величину обсягів розрахункових втрат електричної енергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) на межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів вимірювальної техніки. Розрахунки втрат електричної енергії в мережах Споживача виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів».

Вищенаведені Договори з Додатками та Додатковою угодою до них, скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як оператора системи розподілу, до відповідача, як споживача, про стягнення з останнього пені, відсотків річних та інфляційних витрат, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеними між сторонами договорами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеними між сторонами договорами.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- копію Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019 з додатками до нього;

- копію Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 від 15.01.2019 з додатками до нього;

- копію Додаткової угоди від 01.07.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019;

- копії актів про прийняття-передавання товарної продукції (2 шт.);

- копії актів прийому-передачі наданих послуг (16 шт.);

- копії рахунків (69 шт.);

- копії платіжних доручень (153 шт.);

- банківська виписка;

- акт звіряння;

- банківська картка підприємства.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- копію Додаткової угоди від 01.07.2019 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання вимог вищенаведених Договорів Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» у період з січня 2019 року по грудень 2019 року надавало Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» послуги з розподілу електричної енергії та з перетікань реактивної електричної енергії, що вбачається з актів про прийняття-передавання товарної продукції (т. І, а.с. 34, 54, 76, 98, 113, 133, 138, 148, 167, 180, 193, 203, 215, 230, 234, 236, 240, 246).

Вказані факти також підтверджуються підписаним сторонами Актом звіряння про стан розрахунків (т. І, а.с. 271), та наявними в матеріалах справи рахунками на оплату (т. І, а.с. 35, 55-58, 77-80, 99-102, 114-117, 134-137, 139, 149, 151-153, 168, 181, 194, 204, 216, 231-232, 235, 237-238, 241, 243-245, 247).

Водночас, за даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, останній систематично порушував договірні зобов`язання в період з січня 2019 року по грудень 2019 року щодо термінів оплати за надані послуги. Динаміка строків розрахунків відповідача за надані послуги вбачається з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень (т. І, а.с. 36-53, 59-75, 81-97, 103-112, 118-132, 140-147, 150, 154-166, 169-179, 182-192, 195-202, 205-214, 217-228, 239, 242, 248) та банківської виписки (т. І, а.с. 233).

З урахуванням порушення відповідачем грошового зобов`язання, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача:

1. За Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6 від 15.01.2019:

- пеню в загальній сумі 278 421,45 грн;

- 3 % річних в загальній сумі 25 265,98 грн;

- інфляційні втрати в загальній сумі 45 311,03 грн.

2. За Договором про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 від 15.01.2019:

- пеню в загальній сумі 1928,83 грн;

- 3 % річних в загальній сумі 151,98 грн.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення сум пені, суд зазначає таке.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 13 Додатку № 4 Договору № 46/6 у разі несвоєчасної оплати обумовлених цим Додатком платежів, Оператор системи проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена цим Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок Оператора системи, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Згідно з п. 16 Додатку № 1 до Договору № 46/6-1 у разі несвоєчасної оплати обумовлених цим Додатком до цього Договору платежів, Власник мереж проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла у період, за який здійснюється нарахування; - 3 % річних з простроченої суми. При цьому, сума боргу повинна бути сплачена цим Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок Власника мереж, який вказується у рахунках, протягом 5 операційних днів з дати їх отримання.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та положень Договорів, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Судом перевірено розрахунок сум пені, заявленої до стягнення та встановлено, що відповідні нарахування проведено правильно, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд зауважує, що Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» у даній справі за текстом відзиву заявлялося клопотання зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню на 90 %.

В обґрунтування вказаного клопотання заявником зазначено, що відповідач не спроможний був сплатити своєчасно та в повному обсязі послуги з розподілу електричної енергії та забезпечення перетікання реактивної електричної енергії в 2019 році, з огляду на фінансове становище підприємства. Зокрема, за 2019 рік МКП «Миколаївводоканал» одержало збитки від реалізації послуг з централізованого водопостачання на суму 48766 тис.грн, а централізованого водовідведення - 40663 тис.грн. Крім того, станом на 01.01.2020 прострочена дебіторська заборгованість відповідача складає 67177,5 тис.грн, прострочена кредиторська заборгованість - 11761,4 тис.грн. Таким чином, при винесенні рішення відповідач просить суд врахувати важкий економічний стан МКП «Миколаївводоканал», значному погіршенню якого сприяли обставини з епідемією COVID-19 та врахувати сплату в повному обсязі за поставлену в 2019 році електроенергію та компенсації з перетікань реактивної електроенергії.

Позивач, як було наведено вище, подав суду заперечення на клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, у якому проти задоволення вказаного клопотання заперечував, просив суд стягнути з відповідача штрафні санкції в повному обсязі.

Розглянувши відповідне питання щодо зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, за своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як свідчать матеріали справи, Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» є комунальною установою, яка здійснює діяльність у сфері надання комунальних послуг. Тому будь-яке надмірне стягнення з відповідача грошових сум може призвести до неспроможності підприємства належним чином виконувати свої функції.

При цьому, господарський суд вважає необхідним зазначити, що використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Надмірне ж зменшення пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін

Отже, враховуючи те, що відповідач є комунальною установою, що здійснює свою діяльність у сфері надання житлово-комунальних послуг, та оскільки в матеріалах справи позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов спірного у даній справі договору, суд вважає, що стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. За такого суд дійшов висновку про часткове зменшення розміру штрафних санкцій на 30%, зокрема встановивши розмір належної до стягнення пені за Договором № 46/6 у сумі 194 895,02 грн (70 % заявленого до стягнення розміру) та належної до стягнення пені за Договором № 46/6-1 у сумі 1 350,18 грн (70 % заявленого до стягнення розміру)

У задоволені ж позову про стягнення штрафних санкцій в іншій частині, а саме пені за Договором № 46/6 в сумі 83 526,43 грн та пені за Договором № 46/6-1 в сумі 578,65 грн, господарський суд відмовляє.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

За перевіркою суду нарахування інфляційних втрат та 3% річних позивачем проведено правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд відмічає, що позивач просив суд повернути зайво сплачені кошти судового збору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, враховуючи зменшення позивачем позовних вимог у даній справі, яке було прийняте судом, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету України сплачений за відповідну частину вимог судовий збір у розмірі 264,51 грн, перерахований згідно платіжного доручення № 449 від 09.11.2021 на суму 5530,70 грн.

При цьому, оригінал платіжного доручення № 449 від 09.11.2021 залишається в матеріалах господарської справи № 915/1639/21.

В іншій частині, судовий збір в сумі 5 266,19 грн (351 079,27 грн * 1,5 %), підлягає розподілу у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України.

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Також, відповідно до положень п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача 5 266,19 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144) на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40; ідентифікаційний код 23399393):

- по Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6від 15.01.2019: пеню в сумі 194 895,02 грн, 3 % річних в сумі 25 265,98 грн, інфляційні втрати в сумі 45 311,03 грн;

- по Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 від 15.01.2019: пеню в сумі 1 350,18 грн, 3 % річних в сумі 151,98 грн,

а також 5 266,19 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені по Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 46/6від 15.01.2019 в сумі 83 526,43 грн та пені по Договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії № 46/6-1 від 15.01.2019 в сумі 578,65 грн відмовити позивачу.

Повернути Акціонерному товариству «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40; ідентифікаційний код 23399393) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 264,51 грн, перерахований згідно платіжного доручення № 449 від 09.11.2021 на суму 5530,70 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40; ідентифікаційний код 23399393);

Відповідач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144).

Повний текст рішення складено та підписано судом 16.09.2022.

Суддя О.Г. Смородінова